‫- NETFLIX מציגה -‬
‫יש לנו מקום, מתחם.‬
‫יש לנו קהילה.‬
‫בטוח כאן.‬
‫כמה אתם?‬
‫יש עמכם ילדים?‬
‫כי הדרך הכי מהירה להגיע לכאן היא דרך הנהר,‬
‫ואני לא חושב שתוכלו לעשות זאת עם ילדים.‬
‫תקשיבו לי. אגיד את זה רק פעם אחת.‬
‫אנחנו יוצאים למסע עכשיו.‬ ‫זה הולך להיות קשה.‬
‫זה ירגיש כאילו זה נמשך זמן רב,‬
‫אז יהיה קשה להישאר ערניים.‬
‫יהיה אפילו יותר קשה להיות בשקט,‬ ‫אבל תהיו חייבים לעשות זאת.‬
‫אתם חייבים לעשות כל דבר שאגיד לכם,‬ ‫אחרת לא נשרוד.‬
‫זה מובן?‬
‫אסור לכם להסיר את כיסוי העיניים בשום מצב.‬
‫אם אגלה שעשיתם זאת, אני אכאיב לכם.‬
‫האם זה מובן?‬
‫קר, יש לנו שמיכות.‬
‫ילד, יש לך כלב. ילדה, יש לך את קיטי.‬
‫זה רק מקום. אנו לא צריכים ממנו דבר.‬
‫האם זה מובן?‬
‫ואין דיבורים על הנהר.‬
‫אתם חייבים להקשיב טוב ככל האפשר.‬
‫אם תשמעו משהו ביער, תגידו לי.‬
‫אם תשמעו משהו במים, תגידו לי.‬
‫אבל לעולם אל תסירו את כיסוי העיניים.‬
‫אם תסתכלו, אתם תמותו.‬
‫האם זה מובן?‬
‫זה בסדר.‬
‫בואו נזוז.‬
‫אוקיי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע,‬ ‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫עשרים ושמונה, 29, 30. אוקיי, מכאן.‬ ‫זה בסדר.‬
‫שלושים ואחת, 32, 33.‬
‫איפה זה?‬
‫- חמש שנים קודם לכן -‬
‫מגעילה, אני מקשיבה לזה.‬ ‫-כן, גם האנשים במורד הרחוב.‬
‫החנות הייתה מפוצצת. הדבר הזה נשמע רציני.‬
‫וואו, באמת אין לך אוכל.‬
‫איזה דבר?‬ ‫-את רצינית?‬
‫אני רצינית.‬ ‫-שימי חדשות, טומטומית.‬
‫טומטומית.‬
‫איזה ערוץ, טומטומית?‬ ‫-כל ערוץ.‬
‫...שדות תעופה ותחנות רכבת נסגרו.‬
‫הרחובות עמוסים באנשים שמנסים להימלט מערים‬ ‫ברכבים וברגל‬
‫בעוד עדים מתארים‬ ‫מעשי התאבדות המוניים בלתי מוסברים.‬
‫הראשונים תועדו ברומניה,‬
‫וכעת יש התפשטות מדאיגה של תקריות‬ ‫באירופה וסיביר.‬
‫מספר הקורבנות מוערך בעשרות אלפים.‬
‫...עדיין לא יודעים מה גורם להתאבדות המונית‬ ‫באירופה ורוסיה.‬
‫עדי ראייה מדווחים על התנהגות פסיכוטית‬ ‫בקרב אנשים.‬
‫מקורותינו אומרים‬
‫שלא מדובר במחלה או וירוס.‬
‫רשויות ארצות הברית מייעצות לציבור‬ ‫להישאר רגוע.‬
‫לא דווחו מקרים רשמיים...‬
‫זה ברוסיה, אז...‬
‫תגידי את זה לאמהות הכדורגל‬ ‫שרבות על בקבוקי מים.‬
‫אם כבר מדברים, בדיוק דיברתי עם אימא.‬
‫למה אני תמיד צריכה לעדכן אותה לגבייך?‬
‫למה אתן מדברות עליי?‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על חיי.‬
‫אז אני הולכת לבדוק סוס הרבעה ערבי‬ ‫בסוסליטו בשלוש.‬
‫רואה, זה משפט שלא שומעים כל יום.‬
‫רוצה לבוא?‬ ‫-לא, יש לי תור לד"ר לפהם.‬
‫לפהם, מתי?‬
‫למה הקול שלך עולה כשאת מתרגשת?‬
‫אולי אסיע אותך?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫אני יכולה להיכנס. אולי נראה את התינוק.‬ ‫-או שאבטל את התור ונלך לראות סוס.‬
‫לא. שיזדיין הסוס.‬
‫וואו. כמה רעל.‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני חושבת שאני רואה הרבה אנשים יושבים יחד,‬
‫אבל כולם מרגישים מאוד בודדים.‬
‫הבדידות היא מקרית.‬
‫זה בעצם מדבר על אי היכולת של אנשים להתחבר.‬
‫אי יכולת להתחבר למה?‬
‫את יכולה לזוז?‬ ‫-מלורי.‬
‫אני צריכה שתזוזי.‬ ‫-דיברנו על זה.‬
‫זה לא יקרה לך.‬
‫זה שונה עם תינוק,‬ ‫זה סיפור אהבה מיידי.‬
‫זה לא יקרה אצלי.‬ ‫-כן, זה כן.‬
‫לא, גברתי.‬ ‫-את צריכה לפחד להיות לבד,‬
‫לא מזה.‬
‫ואנחנו צריכות להוציא אותך לעולם האמיתי‬ ‫עם אנשים אחרים,‬
‫שלא תתקעי בבית כל היום. את לא יוצאת.‬ ‫-למה שאצא? את מביאה לי מצרכים.‬
‫את צריכה לעבור.‬ ‫-לא זזה.‬
‫כן, את כן.‬ ‫-לא זזה.‬
‫למה?‬ ‫-לא עוברת. אני אוהבת את הבית שלי!‬
‫אני יודעת שלקח לך זמן למצוא סטודיו‬ ‫שאת אוהבת,‬
‫ומאז שריאן עזב, את מספיקה הרבה יותר.‬
‫אבל... בסדר, אין יותר שותפים לדירה.‬
‫ריאן לא היה שותף לדירה.‬ ‫-מסתבר שכן.‬
‫בכל אופן, אי אפשר לגדל כאן ילד.‬ ‫איפה תשימי אותה?‬
‫איך את יודעת שזו בת?‬
‫אני מניחה שלזה אני מקווה.‬
‫סליחה, זה מהעבודה. אני כבר באה.‬
‫היי.‬
‫כן.‬
‫אני כבר מתקשרת.‬
‫מה?‬
‫את עדיין לא רוצה לדעת את המין?‬ ‫-ולהרוס את ההפתעה, ד"ר לפהם? לא.‬
‫איך את מרגישה? את ישנה יותר טוב?‬
‫זה קשה.‬
‫לא ישנתי טוב גם לפני שהייתי במצב הזה.‬
‫קוראים לזה הריון. זה בסדר לומר זאת בקול.‬
‫דוקטור, את לא יודעת שאם את לא מכירה במשהו,‬ ‫אז הוא פשוט נעלם?‬
‫באמת? לא היה לי מושג.‬
‫כשסוסה נכנסת להריון...‬ ‫-אלוהים, הסוס.‬
‫את מבינה בסוסים?‬
‫כשסוסה נכנסת להריון, היא יודעת מיד.‬
‫באמת?‬
‫זה משנה את התזונה שלה, את ההליכה שלה.‬
‫היא נושכת סוסים שמתקרבים מדי.‬
‫חבל שאנחנו לא סוסות.‬ ‫-באמת חבל.‬
‫היה נפלא להיות סוסות, אז הייתה לנו אימא‬
‫שבאמת הייתה מגדלת אותנו‬
‫ואבא בחוות סוסי הרבעה מרוחקת.‬
‫רק רגע. אבינו היה בחוות סוסי הרבעה מרוחקת.‬ ‫-זה נכון.‬
‫מסכנות שכמותנו.‬
‫כדי שנלך לרחם על עצמנו‬ ‫עם ארוחת צהריים ובקבוק יין.‬
‫סוף סוף את מדברת בהיגיון.‬
‫טוב.‬ ‫-באמת? בפניי?‬
‫לא התכוונו...‬
‫לא, כוסית קטנטונת של רוזה לא תפגע‬ ‫באפונה הקטנה.‬
‫אני די בטוחה ששמעתי "בקבוק".‬
‫וכדאי שתחשבי על שם אחד פרט לאפונה‬
‫עכשיו כשהעובר שלך בגודל של מלון קטן.‬
‫מלון קטן!‬
‫אני יודעת שקשה לאהוב מישהו שעדיין לא הכרת.‬
‫זה יפהפה.‬
‫חשבת לרקום את זה על, נגיד, שקית בד סגלגלה?‬
‫את יכולה למכור אותן בחנות מזכרות.‬ ‫-למזכרת.‬
‫את עומדת ללדת, מלורי.‬
‫בקרוב את, אני, ג'סיקה‬ ‫ועוד אחות מיילדת קשוחה‬
‫נהיה בקומה השלישית ונספר בדיחות.‬
‫רק שבפעם הזו, לא תלכי הביתה לבד.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל אם זה לא מה שאת רוצה,‬
‫יש המון זוגות שנואשים לאמץ ילד.‬
‫לא ישפטו אותך כאן. זו בחירה שלך.‬
‫אבל את לא יכולה להתעלם מזה‬ ‫ולקוות שזה ייעלם.‬
‫- שוקלת אימוץ? הריון יכול להיות מבלבל -‬
‫את בסדר שם?‬
‫נהדר.‬
‫את מקיאה?‬
‫לכי לאוטו.‬
‫זה עם גושים?‬
‫לא, האמת שזה היה מהסוג שמחליק החוצה נקי.‬
‫ניפגש באוטו, אוקיי?‬
‫במסדרון.‬ ‫-בוא נפנה את זה.‬
‫היי! ביטחון!‬
‫זהירות. אני צריכה עזרה!‬
‫לא, תתרחקו!‬
‫תירגעי. בבקשה תירגעי.‬ ‫-קוד אפור. קומה אחת.‬
‫תירגעי. ביטחון!‬
‫מרגישה יותר טוב?‬ ‫-זה קורה עכשיו.‬
‫הקאת על עצמך?‬
‫מה שמשגע אנשים ברוסיה, זה הגיע לכאן.‬
‫מה?‬ ‫-את יכולה, בבקשה...‬
‫עצור!‬
‫בתוך בית החולים.‬ ‫-אלוהים. סעי!‬
‫סעי!‬
‫אנחנו נוסעות ישר לסנטה רוזה.‬ ‫תשני אצלי עד שמה שזה לא יהיה כבר לא יהיה.‬
‫אין לי בגדים.‬ ‫-תלבשי משהו מאצלי.‬
‫אני לא בחורה של מכנסי עור ומגפיים.‬ ‫-את באמת מודאגת ממה שתלבשי?‬
‫מנחם אותי להתרכז בדברים הלא נכונים.‬
‫חרא.‬ ‫-מה?‬
‫יש מכונית באמצע הדרך המזוינת.‬
‫עצרי. סעי מסביב.‬ ‫-זוז, תן לעבור.‬
‫אם זה יחמיר, את לא רוצה להיות על הכביש,‬
‫אלא על סוס מחורבן, סמכי עליי.‬
‫אוי, אלוה...‬ ‫-חרא.‬
‫אנשים חייבים להפסיק להיות טיפשים.‬
‫אלוהים, ג'ס. פשוט תסעי. סעי.‬
‫אני לא נוסעת באדום עם אישה בהריון!‬ ‫-פשוט תנהגי!‬
‫את חייבת לתת לי לנהוג. את מלחיצה אותי.‬
‫יודעת מה?‬ ‫-תני לי לעשות את זה.‬
‫זה לא שלי. הטלפון שלי במושב האחורי.‬
‫זה בטח מנהל העבודה שתוהה איפה אני.‬ ‫-בסדר, תדהרי בסבלנות.‬
‫מה עשית איתו?‬
‫אלוהים. מה זה, לעזאזל?‬
‫מה זה מה?‬
‫מה זה מה? על מה את מסתכלת?‬
‫מה את רואה? דברי איתי? מה זה?‬
‫מה את עושה? אלוהים, ג'ס. תפסיקי.‬
‫רק מה את... מה יש לך? לא. תפסיקי!‬
‫לא!‬
‫תפסיקי!‬
‫ג'ס, מה לעזאזל קרה לך? ג'ס, בבקשה. תפסיקי.‬
‫לעזאזל! בבקשה תפסיקי!‬
‫בואי!‬
‫לידיה, מה את עושה?‬ ‫-היא בהריון.‬
‫לידיה, לא עכשיו. בואי נלך.‬
‫היא בהריון.‬ ‫-את לא יכולה לעזור.‬
‫מהר, בואי פנימה!‬
‫אוקיי.‬
‫מתוקה, קומי. מיד.‬
‫אימא?‬
‫בבקשה אל תלכי.‬
‫השפילי את המבט.‬
‫תפתח את הדלת! האישה הזו בהריון.‬
‫פתח את הדלת!‬ ‫-לא.‬
‫היי! פתח את הדלת. משטרה.‬
‫אל תפתח.‬
‫משטרה! פתח את הדלת המזוינת!‬ ‫-מצטער.‬
‫זה הבית שלי.‬
‫היכנסו. מהר!‬
‫בואי. את בסדר?‬
‫את בסדר?‬
‫היא הלכה לעזור לך.‬
‫ועכשיו היא מתה.‬
‫בחייך. ברור שכולם קצת מפוחדים.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬ ‫-היכנסי פנימה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בואי.‬
‫הכל בסדר? מישהו נפצע?‬ ‫-למישהו יש קליטה?‬
‫אין לכם Wi-Fi?‬ ‫-אין לי.‬
‫בחייך.‬
‫זה לא עובד.‬ ‫-אני חייב להשיג את ילדיי.‬
‫לא, כלום.‬
‫מותק?‬ ‫-כלום, אין לי כלום.‬
‫הם בבית?‬ ‫-סליחה.‬
‫אמא, תתקשרי אליי. מיד.‬
‫משהו... הלו?‬
‫זה דופק את מערכת העצבים.‬
‫אני רואה את זה על הלקוחות שלי כבר שבועות.‬
‫היי, ציינתי שאני שוטרת?‬
‫את באקדמיה, זה לא הופך אותך לשוטרת.‬
‫מה שזה לא יהיה,‬ ‫אני בטוחה שישלחו מישהו בקרוב.‬
‫הדבר היחיד שהולך לקרות בקרוב‬ ‫הוא שכולנו נמות.‬
‫זה מריח כמו לוחמה ביולוגית קלאסית.‬
‫צפון קוריאה או איראן.‬
‫דאגלס, הם עדיין לא יודעים מה זה, אוקיי?‬
‫כולנו צריכים לנסות להירגע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬
‫כל כך נדפקנו.‬
‫אני חושבת ששמעתי אחד.‬
‫רצנו במעלה הרחוב ואני נשבעת שהרגשתי משהו.‬
‫שמעתי משהו.‬ ‫-ראית את זה? מה זה היה?‬
‫לא יודעת. זה פשוט היה שם.‬
‫הנוכחות?‬ ‫-כן.‬
‫כל כך נדפקנו.‬
‫חייבת להיות תמונה.‬ ‫בטוח שחררו סרטוני וידאו.‬
‫לא ראיתי כלום.‬ ‫-הצוות שלי ראה אחד.‬
‫מה?‬
‫רגע אחד חפרנו יסודות,‬
‫ואז הקבלן שלי נשכב מול הבולדוזר.‬
‫ואז המפעיל שלי מטה את המשאית לתעלה‬ ‫ושובר את המפרקת.‬
‫נדמה שאם מסתכלים על זה,‬
‫זה משגע אותך או גורם לך לרצות לפגוע בעצמך.‬
‫לא, זה גורם לך להתאבד.‬
‫ואתה פשוט...‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אתה רק מסתכל על זה...‬
‫ואתה מתאבד.‬ ‫-איך זה יתכן?‬
‫סגרו את החלונות!‬
‫סגרו את כל החלונות.‬
‫כולם, לסגור חלונות.‬
‫תודה, ישו.‬ ‫-אנדי, ביילי, אתם שומעים אותי?‬
‫אבא? מה זה הדבר הזה בחוץ?‬
‫ביילי!‬
‫אם תצאי החוצה, את תמותי.‬ ‫-הילדים שלי בחוץ!‬
‫זוז!‬ ‫-את לא תספיקי להגיע לילדים שלך!‬
‫זה חזר. תגביר.‬
‫הנשיא הכריז על מצב חירום,‬
‫וסגר את הגבולות.‬
‫אל תצאו החוצה.‬ ‫הימנעו ממדיה חברתית. השתמשו ברדי...‬
‫מה לכל הרוחות קורה?‬
‫זה משחק הגמר, אחי.‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫משחק הגמר.‬
‫האנושות נשפטה ונמצאנו אשמים.‬
‫נשפטה על ידי מי?‬ ‫-הם מכונים בשמות שונים.‬
‫דתות העולם והמיתולוגיות‬ ‫מלאות באזכורים לשדים‬
‫או יצורים רוחניים.‬
‫אנשים שראו את היצורים‬
‫כמעט תמיד מתארים את התרחיש כך,‬
‫בדמות שלובשת צורה‬ ‫של פחדיך הגדולים ביותר...‬
‫או העצב העמוק ביותר או האבדן הגדול ביותר.‬
‫זה נשמע לי כמו קשקוש. דיבורי דת.‬
‫זה לא קשקוש, אוקיי? זה אמיתי, אלה עובדות.‬
‫הם מופיעים בצורות שונות.‬
‫האקומאן, יש כל מני דיווים‬ ‫מהאגדה הזורואסטרית העתיקה.‬
‫יש את סורגט במגיה הנוצרית העתיקה‬
‫שגרם לנשים בהריון לפגוש את ילדם טרם נולד‬ ‫בתור יצור אחר‬
‫כמו לובסטר או עכביש.‬
‫יש את הולי ג'ינג מסין. יש את פוקה‬ ‫מהמיתולוגיה הקלטית.‬
‫שמות שונים לאותו הדבר.‬
‫ומה זה?‬
‫הסוף שלנו.‬
‫צ'רלי, למדת את כל זה בעבודה בסופרמרקט?‬
‫לא, אני לומד את זה כבר שנים.‬ ‫-בקולג'?‬
‫לא בדיוק בקולג', אבל...‬
‫אני מתכוון לאינטרנט.‬ ‫משם מקבלים את כל המידע.‬
‫אני עובד על רומן, חבר'ה.‬ ‫-לכל הרוחות.‬
‫לא נוכל לעשות כלום‬ ‫חוץ מלחכות שנשתגע כמוהו?‬
‫הצבא חייב להשתלט על זה.‬
‫אנחנו חייבים לחכות.‬
‫היי.‬
‫אולי נחזור לשבת?‬
‫לא, אני בסדר. אני רק מנסה לעשות שיחה.‬
‫מובן.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫זה מובן.‬
‫אני לא חושב שהטלפונים עובדים.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תקשיבי, כואב לך?‬
‫מה? לא.‬
‫אני חושב שאולי יש לך זעזוע מוח.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫רק נסענו.‬
‫ואז היא ראתה משהו.‬
‫לא ראיתי מה זה היה,‬ ‫אבל אז היה לה מין מבט כזה.‬
‫זה כאילו שהיא נהייתה...‬
‫היא נהייתה עצובה, וג'ס לא נהיית עצובה.‬
‫לא.‬
‫היא יצאה מהאוטו ורצה לכביש...‬
‫ואין לה נטיות אובדניות.‬
‫היא לא הייתה עושה זאת.‬
‫אבל זה היה...‬
‫ואז האישה, היא ראתה אותי,‬
‫אבל אז היא התחילה לדבר לאימא שלה ואני...‬
‫האישה הזו הייתה אשתי.‬
‫שמה היה לידיה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫והיא לא דיברה לאימה.‬ ‫אימא שלה מתה לפני עשר שנים.‬
‫- שש שעות על הנהר -‬
‫הלו.‬
‫הלו, מישהו שומע אותי? הלו? ‬
‫הלו. מישהו שומע אותי? הלו.‬
‫יש שם מישהו? הלו, שמי מלורי.‬
‫אני על הנהר. האם יש שם מישהו?‬
‫הלו? יש שם מישהו?‬
‫מישהו שומע אותי? הלו.‬
‫מלורי.‬
‫חלפו שלושה ימים מאז שהחלו המאורעות.‬
‫הקווים של התחנה קרסו.‬
‫אני לא יכול ליצור קשר עם אף אחד.‬
‫לא שמענו דבר מהרשויות...‬
‫אך אם אתם מאזינים,‬
‫ממה שאני יודע, כל עוד אתם נשארים בפנים,‬
‫כל עוד אתם לא מביטים על הדברים האלה,‬ ‫זה אמור להיות בסדר.‬
‫אל תצאו החוצה.‬
‫ברגע שאשמע עוד חדשות, אדאג לעדכן אתכם.‬
‫בעלי עובד בקרנות נאמנות ונכסים.‬ ‫באיזה סוג של עריכת דין אתה עוסק?‬
‫פשיטת רגל.‬ ‫-כשהוא לא תובע את שכניו.‬
‫היי, לכמה זמן יספיק לנו האוכל?‬
‫לא לעוד זמן רב.‬
‫כי חלקנו לא מבינים את הרעיון של הקצבה.‬
‫דאגלס, אמרת שהבית שלך מאחור.‬
‫אולי נלך לסיבוב אוכל אחרי שנסיים.‬ ‫-לא נצליח לחזור. מה שאתה לא מבין הוא...‬
‫היי, טום...‬ ‫-לא נוכל להכניס אף אחד.‬
‫אוקיי, פשוט תירגע.‬
‫שלום.‬ ‫-כן, שלום.‬
‫אתה עושה טעות חמורה.‬ ‫-דאגלס.‬
‫כן, שלום.‬ ‫-הלו?‬
‫קוראים לי אולימפיה. אני צריכה עזרה, בבקשה.‬
‫אל תפתח את הדלת המזו...‬ ‫-אני פותח את הדלת.‬
‫זין!‬
‫אוקיי, שנייה אחת.‬
‫היי!‬
‫זוז.‬
‫קדימה.‬
‫לך תביא שמיכה.‬
‫אמורות להיות שתי מנורות בצדי הדלת.‬
‫אני אתן לך שמיכה‬ ‫ואני רוצה שתעטפי אותן בעזרתה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי?‬
‫אני צריך שתחסמי את שדה הראייה.‬
‫כסו את עיניכם.‬ ‫-זה טיפשי.‬
‫מלורי, כסי את עינייך.‬
‫הנה. אוקיי.‬
‫תגידי לי כשסיימת.‬
‫טום, זה בטוח?‬
‫שקט!‬ ‫-חכו רגע, בבקשה!‬
‫אוקיי, זה מכוסה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תפסתי אותך. בואי.‬
‫חכי.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫מלורי.‬ ‫-כן.‬
‫הרובה, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫כן, לפני שתהרגי מישהו‬ ‫כי אין לך מושג איך זה עובד.‬
‫זה בסדר.‬
‫איך...‬
‫אתם כל כך הרבה.‬
‫אז את...‬
‫את בהריון?‬
‫כן. האחד באוקטובר.‬
‫מה איתך?‬
‫סוף ספטמבר.‬
‫רגע, חכו שניה. החרא המטורף הזה‬ ‫עדיין קורה בחוץ?‬
‫את לבד?‬
‫כן, אני לבד.‬
‫בעלי גויס בחודש שעבר כי הוא בחיל האוויר.‬
‫ניסיתי להקציב אוכל כמה שיכולתי,‬
‫אבל הייתי כל כך רעבה‬ ‫ופחדתי שארעיב את התינוק שלי.‬
‫אז לא ידעתי מה לעשות.‬
‫הנה, תשתי קצת מים.‬ ‫-תודה.‬
‫אז עזבת והתחלת לדפוק על דלתות?‬
‫אני גרה ברחוב השכן.‬
‫נהדר, עכשיו כולנו יכולים לרעוב‬ ‫במחלקת יולדות.‬
‫זה אומר שנצטרך להשיג עוד אספקה.‬
‫כמובן, אבל לא נוכל להביא כלום בלי לראות.‬
‫אנחנו כל כך תקועים.‬
‫אולי לא.‬
‫אולי נוכל לראות יותר משחשבנו.‬
‫מה הכוונה?‬
‫בואו הנה.‬
‫יש מצלמות שמשדרות בשידור חי סביב הבית.‬
‫בואו למעלה. בואו.‬
‫זה אות דיגיטלי.‬
‫זה מראה את צבע הטמפרטורה של עצמים.‬
‫זה מידע עקר.‬
‫צבעים על מסך שטוח.‬ ‫-כן, אבל אולי גם לתמונה יש השפעה.‬
‫אין לנו מושג איך הדברים האלה עובדים.‬ ‫-התמונות האלה לא ישירות.‬
‫אסור לנו להסתכל על זה ישירות,‬
‫אבל אולי אפשר עם מתרגם.‬
‫פיקסלים וחום.‬
‫אולי זה לא יופיע.‬
‫ובכן, לא נדע עד שאחד מאיתנו יסתכל.‬
‫אני חושב שזו טעות גדולה.‬
‫ברור, דאגלס. אתה חושב שכל דבר‬ ‫הוא טעות גדולה.‬
‫נצטרך לעשות משהו בקרוב.‬
‫איננו יודעים כמה זמן יהיה לנו חשמל.‬
‫אתם חייבים לסמוך עליי.‬ ‫אני באמת חושב שזה יעבוד.‬
‫אוקיי.‬
‫אם כן, אז נשתמש בטכנולוגיה‬ ‫כדי להביא אספקה...‬
‫בדיוק.‬
‫לא הדוק מדי.‬
‫אני מקווה שאת יודעת מה את עושה.‬
‫תשמע... אתה ובעלך, אתם אנשים טובים.‬
‫אתה יודע, זה לא...‬
‫זה לא זה.‬
‫תודה, דאגלס.‬
‫אתה לא חייב לעשות זאת.‬
‫אני יודע. אל תדאגי.‬
‫טום, אני צריך את השלט.‬ ‫-כן.‬
‫הנה, חבר.‬
‫אז למה אתה תובע אותו?‬
‫כי הם רוצים להרוס את החלק הזה של הבית‬ ‫ולבנות איזו מפלצת מזכוכית.‬
‫הבעל שלו אדריכל.‬
‫זה השטח שלו. מה אכפת לך מה הוא יבנה?‬
‫כי אני צריך להסתכל על זה.‬
‫אין סיכוי.‬
‫טוב, זה סוף העולם, מותק, אז אין לדעת.‬
‫איפה אתה, בן זונה?‬
‫- תוספי תזונה להריון -‬
‫קדימה, גרג.‬
‫תתרכז.‬
‫זה על סוף העולם.‬
‫הרומן שלי.‬
‫אבל זה לא סיפור ילדים שלכולם יש חץ וקשת‬
‫והם הורגים אחד את השני כדי לשרוד‬ ‫או רצים במבוך ענקי.‬
‫לא, הסיפור הזה... הוא הולך להיות אמיתי.‬
‫חשבת שזה יהיה דומה למשהו כזה?‬
‫גרג!‬ ‫-גרג, אפשר להיכנס?‬
‫מה קורה?‬ ‫-גרג!‬
‫גרג, אפשר להיכנס?‬
‫אל תסתכלו!‬
‫כסו עיניים!‬
‫תמצאו את המסך.‬ ‫-גרג.‬
‫גרג.‬
‫מצאתי אותו.‬
‫אוקיי! אפשר לפקוח עיניים. אפשר להסתכל.‬
‫אמרתי לו שזו טעות מזוינת.‬
‫בואי.‬
‫אנחנו צריכים לזוז.‬
‫אני מצטערת. אני כל כך מצטערת.‬
‫אנחנו לא נצא מכאן לעולם.‬
‫אף אחד לא יבוא לעזור לנו.‬
‫צריך לזוז.‬
‫היי.‬
‫חשבתי שיהיה טוב אם נהיה קרובות בהתחשב...‬
‫בטח.‬
‫כך לא נהיה בודדות.‬
‫פעם קראתי פוסט בבלוג על נשים בהריון,‬
‫הן תמיד צריכות לישון עם מישהו‬
‫כי התינוק יכול להרגיש אם האם בודדה.‬
‫מושלם.‬
‫אז חשבת כבר על שמות?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫מה איתך?‬
‫אם זו בת, רצינו לקרוא לה אריאל או יסמין.‬
‫הייתי מתה לקרוא לה סינדרלה‬ ‫ולקרוא לה פשוט 'אלה'.‬
‫ומה בעלך רצה?‬
‫הוא אוהב כל מה שאני אוהבת.‬
‫מה איתך? לבעלך יש העדפות?‬
‫אה, זה רק אני.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫מה עם המשפחה שלך? הם בטח ממש מתרגשים...‬
‫יודעת מה? תסלחי לי לרגע?‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫סליחה.‬
‫זה משהו שאי אפשר למחוק מהזיכרון.‬
‫לא. אי אפשר.‬
‫מצטערת.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני אחכה עם הכביסה שלי לבוקר.‬
‫זה כנראה רעיון טוב.‬ ‫-כן, אני חושבת.‬
‫לילה טוב.‬
‫- 14 שעות על הנהר -‬
‫הלו!‬
‫אתם צריכים עזרה?‬
‫אפשר להסיר את כיסויי העיניים.‬ ‫-אל תסירו את כיסוי העיניים! לא!‬
‫יש לי אוכל. הילדים נראים רעבים.‬
‫תתכופפו! למטה.‬
‫היי, חברים קטנים.‬
‫ראיתם פעם עופר?‬
‫אני אגלה לכם סוד.‬
‫מצאתי אחד ביער.‬
‫אוקיי. אני יודע שאת מפוחדת.‬ ‫תקשיבי, אין צורך.‬
‫אני לא אפגע בך.‬ ‫אני יכול למשוך אתכם לחוף.‬
‫תסירי את כיסוי העיניים המזוין!‬
‫ראיתי אחד. ראיתי את האמת.‬
‫הסירי את כיסוי העיניים.‬
‫זה יפהפה. הסירי את כיסוי העיניים.‬
‫הסירי את כיסוי העיניים.‬
‫זה יטהר את העולם!‬
‫כולם חייבים להסתכל.‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫טוב. האוכל עומד להיגמר ואף אחד לא יבוא.‬
‫אנחנו חייבים לצאת החוצה.‬
‫אני חושב שאני יודע איפה להשיג עוד.‬
‫איפה, צ'רלי?‬ ‫-ב'פילדס מרקט'.‬
‫נעלתי את המקום כשהעניינים יצאו משליטה.‬
‫רק עכשיו אתה אומר לנו?‬ ‫-לפחות אנו יודעים.‬
‫תודה.‬
‫אוקיי, אז נצטרך שחלק מאיתנו ילך.‬
‫אנחנו נמות לפני שנגיע לשם.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-אני אלך.‬
‫אם הוא הולך, אז גם אני.‬ ‫-את בהריון.‬
‫אם כולכם הולכים, אז גם אני יכולה לבוא.‬
‫למה שלא אלך בסיבוב הראשון‬ ‫ואת תלכי בפעם הבאה?‬
‫אני אבוא.‬ ‫-מה?‬
‫זו משאלת מוות.‬ ‫-עברתי הכשרה, יהיה בסדר.‬
‫אני לא אוהבת את זה. אף אחד לא צריך ללכת.‬
‫אז אנחנו ארבעה.‬ ‫-חמישה. צ'רלי בא.‬
‫צ'רלי? צ'רלי לא הולך לשום מקום.‬
‫אתה מכיר את מערכת האבטחה.‬ ‫-אין סיכוי שאלך, אוקיי?‬
‫נתתי לכם את המידע, זה מה שצריך.‬
‫אתם לא צריכים שאגיד לכם לאן ללכת,‬ ‫זה סופרמרקט.‬
‫יש שלטים בפנים. עשיתם קניות בעבר.‬
‫אתם רוצים דגנים,‬ ‫השלטים יובילו אתכם לדגנים.‬
‫אם לא ידעתם לקרוא, הייתי מבין. אבל אתם כן.‬
‫לא. אתם לא צריכים שאבוא...‬ ‫-צ'רלי. זה יהיה מחקר לספר.‬
‫אוקיי? זה יהיה אדיר.‬
‫הרעיון הוא שאם נוכל לחסום את כל החלונות,‬
‫זה יהיה יעיל ובטוח.‬
‫עוד מישהו שומע את זה?‬
‫איך נהיגה עיוורת תהיה בטוחה?‬ ‫-אנחנו לא.‬
‫יש GPS.‬
‫מחשב מסלול.‬
‫המשך ישר.‬
‫בעוד 800 מטרים, פנה ימינה לרחוב ביי.‬
‫מה זה?‬ ‫-זו המדרכה.‬
‫זו רק מדרכה.‬
‫זה חיישן קרבה.‬
‫זה רק פס האטה.‬
‫פנה ימינה.‬
‫ירדנו מהכביש?‬ ‫-לא, יש משהו.‬
‫אני חושב שזו רק משאית.‬ ‫-סע מסביב.‬
‫תמשיך מסביבה.‬ ‫-כן.‬
‫מה זה היה?‬
‫עוד מישהו נוהג?‬
‫זין על החרא הזה!‬ ‫-צ'רלי, תנשום.‬
‫צא החוצה!‬ ‫-צ'רלי, תירגע.‬
‫חבר'ה, תפסיקו לגעת בו.‬
‫תסתכל עליי. אתה צריך להיות בשקט.‬ ‫-תשתיקו אותו.‬
‫זין! אנחנו לא נשרוד.‬
‫תירגעו.‬
‫זין!‬ ‫-תחזיקו חזק.‬
‫תחזיקו במשהו. אנחנו נוסעים!‬
‫תחזיקו!‬
‫זו לא מהמורה מזוינת!‬
‫זין על הכל.‬ ‫-תחזיקו.‬
‫פנה שמאלה.‬
‫האט!‬
‫הגעת ליעד.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫ואנחנו אמורים לצאת החוצה אחרי כל זה?‬
‫איזה מזל.‬
‫בשלוש. אחת...‬ ‫-אני מוכן עכשיו.‬
‫...שתיים, שלוש.‬
‫מה זה היה? במה פגעתי?‬
‫זה רק עמוד.‬
‫אוקיי. איפה...‬
‫הדלת אמורה להיות במרחק כמה צעדים.‬
‫אני אבוד.‬ ‫-משמאלכם.‬
‫שמאל.‬
‫אני אבוד.‬
‫קדימה, חבר'ה.‬ ‫-אני אבוד.‬
‫הנה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אנחנו בפנים?‬ ‫-לא.‬
‫אוקיי. חכו. כמעט הצלחתי.‬
‫אוקיי, הצלחתי.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, אנחנו בפנים.‬
‫הלו!‬
‫אני אבדוק את החלונות.‬
‫הנה.‬
‫אני חושב שזה בסדר. אפשר להסיר כיסויים.‬
‫אלוהים.‬
‫זכינו בפיס המזוין.‬ ‫-כן. ‬
‫איפה השימורים?‬ ‫-מעבר 2.‬
‫נייר טואלט?‬ ‫-חמש.‬
‫זין על זה. איפה האלכוהול?‬ ‫-בשבע.‬
‫אל תשכחו שיש לנו מגבלת מקום.‬ ‫רק מוצרים חיוניים שלא מתקלקלים.‬
‫איפה מוצרי האלקטרוניקה?‬ ‫-לך לשש.‬
‫שש. טוב, מגניב. תודה.‬
‫אני לא מנקה את החרא הזה.‬
‫מעולה.‬
‫בחיי, אני שמח שהצטרפתי.‬
‫זה באמת המקום הכי שמח בעולם.‬
‫אני יודעת. אתה לא צוחק.‬
‫זו... מתנתי למסיבת הלידה שלך.‬
‫תודה לך.‬
‫כן.‬
‫אחותי מצפה לרביעי שלה, אז...‬
‫אלוהים. היא קדושה.‬
‫נכון.‬
‫ואני תמיד נוגע לה בבטן.‬
‫זה מרגיע.‬
‫כן זה התעלול המטונף של הטבע.‬
‫אחותך נמצאת בסקרמנטו?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫מה איתך? איפה גדלת?‬
‫לא רחוק מסטוקטון.‬
‫סטוקטון.‬ ‫-כן.‬
‫גידלנו סוסים.‬ ‫-בחווה אמיתית?‬
‫אבי היה בוקר אמיתי.‬ ‫-שם למדת את...‬
‫מה?‬ ‫-תכסיס הרובה שלך.‬
‫כן. הייתה לי ילדות מעניינת.‬
‫אבל סטוקטון לא כזו רחוקה מסקרמנטו.‬
‫לא. במורד כביש 99.‬
‫במורד כביש 99.‬ ‫-זה עולם אחר, נכון?‬
‫עדיין יכולנו להכיר בדרך אחרת.‬
‫בטח.‬
‫יכולתי להיות השמרטפית שלך.‬
‫השמרטפית החתיכה שלי.‬
‫אתה אומר את זה רק כי כולנו הולכים למות.‬
‫יתכן.‬
‫איך זה שאתם כאלה ברי מזל?‬
‫היי.‬
‫שלום לך.‬
‫כל כך ישנוני.‬
‫כל הקונים, שימו לב, גשו בבקשה למעבר שבע.‬
‫יש לי הודעה חשובה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, בבקשה...‬ ‫-כן, דאגלס.‬
‫אני רוצה לנצל את ההזדמנות להרים כוסית‬ ‫לחיי כולנו,‬
‫כי כולנו ביחד משיבים את סוף העולם...‬
‫לגדולתו!‬
‫ציפורים.‬
‫כלומר, טיפשים שכמוכם לא מבינים?‬
‫אנחנו יכולים להישאר כאן.‬
‫יש לנו אספקה של אוכל ושתייה לשנים.‬
‫אנחנו לא צריכים לשלם‬ ‫ולעולם לא נצטרך לעזוב.‬
‫ומה הם יעשו אצל גרג? ירעבו?‬
‫עדיף הם ולא אנחנו.‬
‫יש לנו כל מה שצריך כדי לחיות פה. הכול.‬
‫אין טיעון סטטיסטי, הגיוני או חוקי‬ ‫לחזרה לשם.‬
‫הנה טיעון, אנחנו לא מנוולים.‬
‫ואנחנו לא נשארים.‬
‫מה זה?‬
‫צ'רלי, מה יש מאחורי הדלת?‬
‫זה מפרץ העמסה.‬
‫הלו.‬
‫תנו לי להיכנס, בבקשה.‬
‫דבר בקול, אני לא שומע.‬
‫תן לי להיכנס, בבקשה.‬
‫עצמו עיניים.‬
‫מה?‬ ‫-אני פותח את הדלת.‬
‫לא.‬ ‫-יש מישהו בחוץ.‬
‫אני חייב לפתוח.‬
‫אוקיי.‬
‫הלו.‬ ‫-הלו.‬
‫בבקשה תן לי להיכנס. אני תקוע.‬
‫חכה. זה... אצבע דג, זה אתה?‬
‫צ'רלי, כן, זה אני.‬ ‫-צ'רלי, מי זה אצבע דג?‬
‫הוא עובד איתי כאן.‬ ‫הוא עובד במחלקת מאכלי הים.‬
‫הוא היה בכלא והוא קצת משוגע‬ ‫אבל הוא תמיד נחמד אליי.‬
‫איך הגעת לשם, אחי?‬ ‫-הגעתי...‬
‫הם עבדו עליי!‬
‫מי זה הם?‬
‫על מי אתה מדבר? אתה שם לבד?‬ ‫-הם עבדו עליי והשאירו אותי להירקב כאן.‬
‫השאירו אותך להירקב? על מה אתה מדבר?‬
‫חבר'ה, משהו לא טוב קורה.‬
‫משהו לא טוב קורה!‬ ‫-בבקשה תנו לי להיכנס. אני תקוע.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה, אצבע דג? מה אתה עושה, אחי?‬
‫תסתכלו על זה. זה רוצה שתראו אותו!‬ ‫תנו לי להיכנס!‬
‫הוא חזק. אני לא יכולה להחזיק אותו.‬
‫תנו לי להיכנס!‬
‫צ'רלי!‬
‫זין!‬
‫צ'רלי, חכה!‬
‫תסתכל על זה, צ'רלי. זה יפהפה.‬
‫צ'רלי?‬ ‫-צ'רלי!‬
‫צ'רלי!‬
‫זין.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫זין!‬
‫חייבים ללכת.‬
‫חייבים לזוז. קדימה. בואו נלך.‬
‫בואו נעוף מכאן.‬
‫בבקשה תנו לי להיכנס.‬
‫איך הבחור הזה בחיים?‬
‫בבקשה תנו לי להיכנס.‬
‫פליקס!‬
‫אלוהים.‬
‫תראו את כל האוכל הזה.‬
‫ציפורים?‬ ‫-כן.‬
‫נדמה שהן חשות כשהיצורים קרובים.‬
‫איפה צ'רלי?‬
‫עוד רומן שלא אצטרך לקרוא.‬
‫הוא הציל אותנו, חתיכת אידיוט מזוין!‬
‫אני יודע מה את חושבת עליי,‬ ‫מה כולם חושבים עליי.‬
‫את יודעת, בעתירת הגירושין,‬
‫אשתי הראשונה אמרה שלקרוא לי יצור‬ ‫יהיה עלבון לכל היצורים בעולם.‬
‫אשתי השנייה אמרה‬ ‫שהיא כבר לא פוחדת להגיע לגיהנום,‬
‫כי אין סיכוי שזה יהיה יותר גרוע‬ ‫מלהיות נשואה לי.‬
‫אני חושבת שהייתי אוהבת אותן.‬ ‫-אולי.‬
‫ואז לידיה.‬
‫הפעם השלישית באמת עבדה.‬
‫היא הייתה האדם האדיב ביותר שהכרתי.‬
‫אבל אני כאן והיא איננה. את יודעת למה?‬
‫כי בסופו של דבר, יש שני סוגים של אנשים.‬
‫המנוולים והמתים.‬
‫אלוהים, אתה נשמע כמו אבי.‬
‫כמו אביך? למה?‬
‫הוא היה אינטלקטואל שנטה להרעיף פניני חכמה‬ ‫על טיפשים לא ראויים?‬
‫כן, הוא גם דובר מניאקית באופן שוטף.‬
‫ובדיוק כמוך, הוא תירץ את כל מה שעשה‬ ‫באיזו משמעות עמוקה,‬
‫תאוריות קשר מפותלות ו...‬
‫זו תמיד אשמת כל השאר והוא תמיד הקרבן.‬
‫אבל ברגע שאחותי ואני הבנו שזה רק תירוץ‬
‫להתייחס למשפחתנו כמו לחרא,‬ ‫זה הפך את חיינו לקלים יותר.‬
‫אבל את יודעת מה? אני רואה הבדל אחד בינינו.‬
‫אני אף פעם לא טועה.‬
‫כמו שתי טיפות מים מטונפות.‬
‫אני גם נראה כמוהו?‬
‫לא ממש.‬
‫הוא לא היה נאה להפליא?‬
‫זה לא זה, זה רק...‬
‫השיער שונה.‬
‫השיער?‬ ‫-כן.‬
‫היה לו.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫בחייך, זה סוף העולם.‬
‫אני לא חושב שצ'ייסר וויסקי ישנה משהו,‬ ‫נכון?‬
‫טוב...‬
‫אני מקווה שאתה טועה.‬
‫בנוגע למנוולים והמתים.‬
‫אני מקווה שיש עוד.‬
‫לחיי התקווה שיש עוד.‬
‫סגור את דלת החניה.‬ ‫-אני סוגר.‬
‫חכו.‬
‫עצמו עיניים.‬ ‫-כן.‬
‫זה סגור.‬
‫בני זונות.‬
‫איפה האוטו המחורבן?‬
‫חבר'ה, איפה לוסי ופליקס?‬
‫זין.‬
‫- 24 שעות על הנהר -‬
‫הפסקת לחתור.‬
‫אני רק עושה הפסקה.‬
‫עוד כמה זמן?‬
‫כמה שעות.‬
‫מלורי!‬
‫הצילו!‬
‫מלורי!‬
‫אתה בסדר?‬
‫קר לי.‬ ‫-אני יודעת. חכה.‬
‫לא. כל האוכל והשמיכות. לעזאזל!‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לא, זה...‬
‫חכה.‬
‫אוקיי. טוב.‬
‫אוקיי.‬ ‫-קר לי.‬
‫אנחנו נחמם אותך, אוקיי? אנחנו נחמם אותך.‬
‫תתעטף בזה.‬ ‫אל תסירו את כיסוי העיניים. היצמדו.‬
‫שמעתם את זה?‬
‫תשכבו בתחתית הסירה. תשכבו, בתחתית.‬
‫אני רוצה שתהיו בשקט.‬ ‫אשאיר עמכם את הציפורים.‬
‫אני מכסה אתכם, אבל אל תשמיעו קול‬ ‫ואל תצאו מהסירה.‬
‫הבנתם? אל תצאו מהסירה!‬
‫חרא!‬
‫מלורי.‬
‫משהו קרה למלורי.‬
‫מלורי?‬
‫אמרתי לך להישאר בסירה.‬
‫את לא חושבת.‬
‫תעשי מה שאני אומרת או שתמותי, את מבינה?‬
‫אם משהו קורה לי, אל תנסו לעזור לי.‬
‫תשכחו ממני ותנסו להציל עצמכם.‬
‫את מבינה?‬
‫תגידי את זה! אם משהו קורה לי,‬ ‫מה אתם עושים?‬
‫אתם מצילים את עצמכם. תגידי זאת!‬
‫אני מצילה את עצמי.‬ ‫-מצילה את עצמך.‬
‫אני לא יכולה לסמוך עלייך.‬
‫סוף העולם גורם לנו לעשות דברים.‬
‫זה לא סוף העולם.‬
‫באמת?‬
‫זה בהחלט מרגיש ככה.‬
‫בסוף התעסוקה שלי בעיראק, הוצבנו בכפר.‬
‫קיבלנו הוראה לפטרל ברחובות,‬ ‫לוודא שכולם בטוחים.‬
‫בוקר אחד, ראינו...‬
‫אבא הולך עם ארבעת ילדיו.‬
‫אז עצרתי כדי לוודא שהכול בסדר,‬
‫כדי לוודא שיגיעו ליעדם בבטחה.‬
‫גילינו שהוא לקח את ילדיו לבית הספר.‬
‫באמצע כל החרא הזה,‬
‫כל הבלגן, הוא לקח את ילדיו לבית הספר.‬
‫אז...‬
‫הלכנו בעקבותיו.‬
‫יום אחר יום.‬
‫ליווינו אותו.‬
‫זה הפך לשגרה.‬
‫ואז, בסוף הזמן שלנו שם,‬
‫הוא נתן לי את זה כשהגיע הזמן לחזור הביתה.‬
‫אני רוצה להאמין שהוא עדיין לוקח את ילדיו‬ ‫לבית הספר.‬
‫- 28 שעות על הנהר -‬
‫הלו, מישהו שומע אותי? הלו.‬
‫זו מלורי. מישהו שומע אותי? הלו.‬
‫מישהו שומע אותי? הלו. מישהו שומע אותי?‬
‫הלו. בדיקה, הלו.‬
‫הלו, יש שם מישהו? הלו?‬
‫הלו. בדיקה.‬ ‫-אתה...‬
‫יש לך כיסוי עיניים?‬
‫אתה יכול... השמיכה מאחוריך עדיין שם?‬
‫אוקיי, תיכנס מהר.‬
‫תודה. הנה כיסוי העיניים שלי. תודה רבה.‬
‫זה בסדר. חכה. חכה כאן. מלורי!‬
‫חכה.‬ ‫-אולימפיה, מה את עושה?‬
‫מלורי!‬ ‫-מה את עושה?‬
‫מה חשבת? רד למטה!‬ ‫-אוקיי, הוא מפחד.‬
‫הוא פשוט מפוחד.‬ ‫-תבדוק את התיק.‬
‫בואי הנה, אולימפיה.‬
‫מי אתה?‬ ‫-מי זה האיש הזה?‬
‫טום, אני עליו. תבדוק את התיק.‬
‫מי זה?‬ ‫-הוא פשוט מפחד.‬
‫מי אתה?‬ ‫-איך הוא נכנס לכאן?‬
‫סתמי, אולימפיה! מי אתה?‬ ‫-הוא פחד, אוקיי? נתתי לו להיכנס.‬
‫נתת לזר להיכנס לבית!‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫הוא היה מבועת!‬ ‫-את מטומטמת?‬
‫אלוהים. אוקיי. בבקשה.‬
‫שמי גארי.‬
‫אני גר בעיר.‬
‫כשהדברים האלה הגיעו,‬ ‫עליתי על רכבת עם עמיתיי‬
‫כי חשבנו שיהיה כאן בטוח.‬
‫בבקשה תנו לי להישאר כאן. הם רודפים אחריי.‬
‫מי רודף אחריך?‬
‫אני לא מאמין. הוא משקר.‬ ‫-מי רודף אחריך?‬
‫זה ברור שהוא משקר.‬
‫אני נשבע.‬ ‫-למה אתה כאן?‬
‫הלכנו לביתו של עמיתי, קרל, כדי להתחבא.‬
‫הכל היה בסדר עד שהם פרצו לבית.‬
‫היצורים לא פורצים לבתים של אנשים.‬ ‫-לא, לא היצורים, הפסיכים האלה.‬
‫הפסיכים מנורת'ווד.‬
‫נורת'ווד? אני לא... איפה זה?‬
‫זה מוסד לעבריינים חולי נפש.‬
‫נחמד לדעת שעכשיו יש להם אישור יציאה.‬
‫ואז מה?‬
‫הם לקחו אותנו החוצה‬ ‫והכריחו אותנו לפקוח עיניים‬
‫כדי שנהיה חייבים להסתכל על היצורים.‬
‫מה?‬
‫הסתכלת?‬ ‫-לא.‬
‫איכשהו, קרל הצליח להפיל את אחד האנשים‬ ‫לרצפה.‬
‫ואני והשאר ברחנו.‬
‫המשכתי לרוץ עד שהגעתי לכאן.‬
‫דפקתי על כל הדלתות ואף אחד לא ענה.‬
‫עד שאתם כן, אז...‬
‫תודה.‬
‫ציפורים.‬
‫מה שהכי מפחיד זה‬ ‫שכשהאנשים האלה פרצו לבית...‬
‫הם לא חבשו כיסויי עיניים.‬
‫זה כאילו שלא נזקקו להם.‬ ‫-חייבים לכסות את העיניים בחוץ.‬
‫לא האנשים האלה.‬
‫המטורפים לא הושפעו כמו כל השאר.‬
‫הם רצו לראות.‬
‫הם היו מאושרים.‬
‫הם שמחו.‬
‫ואמרו שכולם צריכים לראות.‬
‫רגע.‬
‫קום וצא החוצה. זה לא בית יתומים.‬
‫בחור חדר, זה היה ביקור נהדר, שמחנו להכירך,‬ ‫עכשיו תתחפף.‬
‫וכל מי שלא מסכים, ילך איתו.‬
‫החוצה!‬ ‫-דאגלס, זה רצח.‬
‫לא. זה רצח.‬
‫בבקשה.‬ ‫-להכניס זרים לבית הזה.‬
‫כל קשר עם העולם החיצון הביא עלינו מוות.‬
‫לידיה, גרג, צ'רלי.‬
‫אם אתם רוצים להציל אנשים בחוץ,‬
‫אז צאו החוצה ותעשו זאת.‬
‫אנחנו לא מכניסים עוד זרים פנימה.‬
‫לא כל עוד אני חי.‬
‫לא אחזור על עצמי, קום ולך...‬
‫תודה.‬
‫אתה תישן בחניה.‬
‫הסיבה היחידה שפתחתי את הדלת‬
‫היא כי זכרתי איך זה מרגיש להיות בחוץ.‬
‫אם לא הייתם מכניסים אותי...‬
‫אני מרגישה כמו מטרד.‬
‫את לא יותר מטרידה ממני, אוקיי?‬
‫זה לא נכון.‬ ‫-זה כן.‬
‫את לא רכרוכית כמוני.‬
‫אני כל כך מפונקת.‬
‫הוריי תמיד עשו הכל למעני. ואז בעלי,‬
‫ונהייתי רכרוכית מכל האהבה.‬
‫אני גדלתי עם זאבים, אז יש לך מזל.‬
‫אם משהו יקרה לי,‬ ‫אני רוצה שתטפלי בתינוק שלי.‬
‫אוקיי?‬
‫לא.‬ ‫-בבקשה.‬
‫זה התינוק שלך.‬ ‫-מלורי.‬
‫לא.‬
‫תבטיחי...‬ ‫-לא יקרה לך כלום.‬
‫זה התינוק שלך.‬
‫תבטיחי.‬ ‫-כלום...‬
‫בבקשה תבטיחי לי.‬
‫כן, אוקיי. כן. בטח.‬
‫מה זה?‬
‫אם הייתי אומרת לך,‬
‫לא הייתי טורחת לשים את זה בשקית מהודרת.‬
‫לקחתי את זה בסיבוב אספקה.‬
‫זה כל כך חמוד.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני יודעת שזו לא מסיבת הלידה שחלמת עליה.‬
‫לא, זה מושלם.‬
‫ותוכלי לתת את זה לקטנה כשתהיה גדולה.‬ ‫אוקיי?‬
‫תודה.‬
‫- 38 שעות על הנהר -‬
‫חבר'ה, הזרימה מתחזקת.‬ ‫הגיע הזמן לישיבה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר על הזרמים.‬
‫כשהמים הופכים לקופצניים מאוד.‬
‫זה קולני ומסוכן מאוד‬
‫וזה יהיה הדבר הכי קשה שנצטרך לעשות.‬
‫וכשנגיע אליהם,‬ ‫לאחד מכם יהיה תפקיד חשוב מאוד.‬
‫אחד מכם יצטרך להסתכל.‬
‫ומי שיסתכל,‬
‫צריך להגיד לי לאיזה כיוון לחתור‬
‫כדי שנשוט בכיוון הנכון.‬
‫כי אם אני אסתכל, לא נשרוד.‬
‫ומה אם נראה משהו?‬
‫אני אעשה זאת.‬ ‫-לא.‬
‫אני זאת שתחליט מי מסתכל.‬
‫אוקיי? אני מחליטה.‬
‫אני אחליט מי הולך. אני מחליטה מי מסתכל.‬
‫אני מחליטה מי מסתכל.‬
‫בדיקה. הלו. יש שם מישהו?‬
‫הלו. בדיקה, אחת, שתיים, שלוש. הלו.‬
‫בדיקה.‬
‫אני מת על השיר הזה.‬ ‫-גם אני.‬
‫גם אני.‬ ‫-גם אני.‬
‫אף פעם לא שמעתי אותו.‬
‫זה יכול להיות אזעקת שווא, נכון?‬ ‫-טוב.‬
‫נעלה למעלה לחדר השינה.‬
‫אנחנו צריכים מגבות, ספוגים, מספריים‬ ‫והרבה מים.‬
‫דליים של מים. זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫לאט ובזהירות. אני איתך.‬
‫זה בסדר.‬
‫המספריים במגירה ליד ידך השמאלית. כן.‬
‫אוקיי, אז התינוק מגיע.‬ ‫-לא, זה לא קורה.‬
‫לא קורה.‬ ‫-הוא בהחלט מגיע.‬
‫בואי איתי.‬ ‫-זה לא קורה.‬
‫זה קורה. בואי. קדימה. היי.‬
‫אני חייבת לטפל במים.‬ ‫-אנחנו נטפל במים.‬
‫אוקיי, הנה.‬
‫אתן במצב נהדר.‬ ‫-סתום את הפה.‬
‫עוד פעם.‬
‫קדימה.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בן.‬
‫ודודה שלך חשבה שתהיה בת.‬
‫היי, בחור חדש, תן לי להיכנס!‬
‫בוא ותפתח את הדלת. בוא.‬
‫תשחרר אותי. מה אתה עושה?‬
‫מה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫גארי?‬
‫גארי!‬
‫היי.‬
‫טום! הוא שם את הציפורים במקפיא.‬
‫טום, אמרתי לך שהוא מטורף.‬
‫גא...‬
‫טום. תביא את הרובה.‬
‫הוא מטורף.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה? נתנו לך להיכנס לבית.‬
‫נתנו לך...‬
‫לא! זין.‬
‫מנוול מזדיין. ידעתי שאתה מטורף.‬
‫חתיכת זבל מזוין. הצלנו אותך.‬
‫זין!‬
‫נכון.‬
‫כן!‬
‫עשית זאת, מאמא. עשית זאת.‬
‫שלום.‬
‫אתן כל כך יפהפיות.‬
‫מה קורה למטה?‬
‫אפשר לראות?‬
‫כה יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לראות את שלך?‬
‫וואו.‬
‫תודה.‬
‫תסתכלו.‬
‫אלוהים, אולימפיה, עצמי עיניים.‬ ‫-נכון שזה יפהפה?‬
‫לא. למה אתה עושה את זה? גארי, בבקשה תפסיק.‬
‫תסתכלו.‬ ‫-גארי, בבקשה תפסיק.‬
‫תראי לתינוקת.‬ ‫-לא, אולימפיה.‬
‫אולימפיה, כסי את עיניי התינוקת.‬
‫אולימפיה.‬
‫תראו!‬
‫תראי לתינוקת.‬ ‫-אולימפיה, תני לי את התינוקת שלך.‬
‫זה לא כל כך נורא.‬ ‫-אולימפיה, תני את התינוקת שלך.‬
‫כסי את עיני התינוקת. תני את התינוקת,‬ ‫רק לרגע.‬
‫אולימפיה, תני לי להחזיק את התינוקת‬ ‫רק לרגע!‬
‫תני לי להחזיק אותה לרגע, אוקיי?‬
‫רק לרגע.‬ ‫-תראו.‬
‫אוקיי?‬ ‫-תראו.‬
‫תראו!‬
‫לא. בבקשה, לא.‬
‫תראי.‬ ‫-לא.‬
‫ילדה טובה.‬
‫היי, מלורי.‬
‫תני לי את הילדים.‬
‫תני את הילדים.‬
‫תני לי את הילדים או שאקח אותם!‬
‫היי, מנוול.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫באת לראות?‬
‫פקח את עיניך.‬
‫אל תפחד.‬
‫הסתכל עליי.‬
‫הסתכל עליי!‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער שלא זכית לראות.‬
‫זה באמת יפהפה.‬
‫כל כך יפהפה.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה יטהר את העולם.‬
‫בבקשה, לא. בבקשה אל תפגע בנו.‬ ‫בבקשה תתרחק מאיתנו. בבקשה.‬
‫בבקשה אל תעשה זאת.‬
‫זה בסדר.‬
‫- חמש שנים לאחר מכן -‬
‫תקשיבו לקליקים.‬
‫תקשיבו לרעשים, אם הם רכים או חזקים יותר.‬
‫תקשיבו לזה.‬
‫תקשיבו.‬
‫כשהם חזקים, אתם בחלל פתוח. אתם שומעים זאת?‬
‫אבל אם הם רכים יותר, משהו קרוב אליכם.‬
‫בבקשה, מישהו. הלו.‬
‫הלו, הל...‬
‫הלו.‬
‫אין שם כלום.‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫שוב שמעתי אותם.‬
‫מה?‬
‫כמה מהם...‬
‫נוהגים.‬
‫נוהגים כאילו אין להם כיסוי עיניים.‬
‫אוקיי.‬
‫גמרנו עם הסיבובים לבד.‬
‫אוקיי.‬
‫מה זה?‬
‫חשבתי על שיטת אזהרה לילדים.‬ ‫שיצלצלו בפעמון אם הם בצרה.‬
‫טוב. זה נחמד.‬
‫מה עם זה?‬
‫אה, זה...‬
‫זה רק לשם הישרדות.‬
‫לשם הישרדות?‬ ‫-כן.‬
‫הלו.‬
‫יש שם מישהו? הלו.‬
‫בדיקה.‬
‫האם יש שם מישהו, בבקשה תענו.‬
‫הלו.‬ ‫-הלו.‬
‫מי זה?‬
‫שמי ריק.‬ ‫-לא.‬
‫מי זה?‬
‫ריק, זה טום.‬
‫יש לנו מקום.‬
‫מתחם עם אספקה...‬
‫יש לנו קהילה.‬
‫בטוח כאן.‬
‫אנחנו נמצאים במורד הנהר.‬
‫איפה אתה?‬ ‫-אל תענה.‬
‫ליד מחצבת פייק.‬
‫אלוהים. אתה רחוק. כמה אתם?‬
‫ארבעה.‬
‫יש עמכם ילדים?‬
‫לא, אל תגיד כלום.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫לא. למה?‬
‫כי הדרך הכי מהירה להגיע לכאן היא דרך הנהר,‬
‫ואני לא חושב שתוכלו לעשות זאת עם ילדים.‬
‫רגע, הנהר?‬
‫תשוטו במורד הזרם עד כמה שתוכלו.‬
‫תישארו במים עד שתגיעו לזרמים.‬
‫הזרם מהיר שם. זה מסוכן.‬
‫איבדנו שם אנשים.‬
‫צריך לראות בבירור.‬
‫מה הכוונה?‬ ‫-מה הכוונה, לראות בבירור?‬
‫תהיו חייבים להסתכל.‬
‫ריק, יהיו לנו כיסויי עיניים.‬ ‫אי אפשר להסתכל.‬
‫אני שמח שאמרת את זה.‬
‫מישהו יצטרך לקחת...‬
‫תתכוננו למסע של יומיים בקצב זרימת הנהר.‬
‫תביאו אספקה ליותר מזה.‬
‫איך אמצא אותך אחרי הזרמים, ריק?‬
‫תשמע את הציפורים.‬
‫יש לנו הרבה. תעקבו אחר הקולות אלינו.‬
‫במורד סכר קטן, תמצאו חומה עם שער.‬
‫זה ה...‬
‫זה המה?‬ ‫-זה מה?‬
‫ריק?‬
‫זה יכול להיות אמיתי.‬
‫לא.‬ ‫-אולי זו האמת.‬
‫אולי זה לא מספיק טוב.‬ ‫-מה אם ריק יכול לעזור?‬
‫ומה אם ריק הוא אחד מהם?‬
‫רגע, הוא ידע על הציפורים.‬
‫אלוהים, גארי ידע על הציפורים‬ ‫ושם אותן במקפיא.‬
‫אני לא מאמינה שאתה חושב על זה.‬ ‫-האוכל אזל בכל הבתים. חייבים לזוז.‬
‫אתה באמת חושב שאני לא יודעת?‬
‫כשהייתי קטן, הייתה לנו סירה כזאת.‬
‫היינו לוקחים אותה לאגם בכל קיץ.‬
‫בכל קיץ.‬
‫אתם הייתם נהנים שם. היו עצים, פרחים.‬
‫המים היו חמימים, היו עננים בשמיים.‬
‫כולנו שיחקנו במים. כל הילדים.‬
‫כולנו רצנו לכל אורך החוף.‬
‫היו עוד ילדים בעולם?‬
‫כן, בדיוק כמוכם.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫יום אחד, ראינו עץ אלון גדול.‬
‫גדול יותר מהבית הזה.‬
‫הוא היה כל כך גדול וזקן,‬ ‫לא ראיתי את צמרתו.‬
‫נחשו מה עשינו?‬ ‫-טיפסתם עליו.‬
‫טיפסנו עליו. כן. טיפסנו.‬
‫טיפסנו וטיפסנו עד שהגענו למעלה.‬
‫נחשו מה ראינו כשהגענו למעלה.‬
‫ילד! ילדה! זמן לישון.‬
‫אבל טום מספר סיפור.‬
‫מל, תני לי רק... כמעט סיימנו.‬ ‫-לא אחזור על זה. בואו.‬
‫ילדה, בואי.‬
‫עכשיו.‬
‫בואי.‬
‫עכשיו.‬
‫למיטה!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-מה את עושה?‬
‫עכשיו יחשבו שייצאו החוצה ויטפסו על עצים‬ ‫עם כל הילדים‬
‫ויראו פרפרים ופרחים...‬ ‫-זה סיפור.‬
‫זה לא סיפור. זה שקר.‬
‫כי הם לעולם לא יטפסו על עצים.‬ ‫לא יכירו חברים חדשים.‬
‫למה שתגרום להם להאמין בזה?‬ ‫-הם חייבים להאמין במשהו.‬
‫בשביל מה זה אם הם לא מאמינים בכלום?‬
‫כדי שישרדו!‬ ‫-לשרוד זה לא לחיות.‬
‫הם ימותו אם יקשיבו לך!‬
‫החיים הם מעבר למה שיש, אלא מה שיכול להיות.‬
‫מה שאפשר לעשות.‬
‫את צריכה להבטיח להם חלומות‬ ‫שאולי לא יתגשמו.‬
‫את צריכה לאהוב אותם‬ ‫בידיעה שאת עלולה לאבד אותם בכל רגע.‬
‫הם ראויים לחלום, ראויים לאהבה,‬ ‫ראויים לתקווה. ראויים לאימא.‬
‫הם ראויים לאימא.‬
‫לא נתת להם שמות, מל. קוראים להם ילד וילדה!‬
‫תחשבי על זה.‬
‫כל החלטה שקיבלתי הייתה עבורם.‬
‫כל אחת ואחת מהן.‬
‫את יודעת מה ראיתי?‬
‫בצמרת העץ?‬
‫ראיתי קן.‬
‫עם חמש ציפורים.‬
‫מונח על הענף הכי גבוה.‬
‫ואז הן פשוט עפו משם.‬
‫שמעתי. שבו!‬
‫זה בטוח. היכנסו.‬
‫וואו.‬
‫לא נכון.‬
‫הן בטח עבשות.‬ ‫-כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫בדיוק כמו שאני אוהב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫סליחה.‬ ‫-גם אני.‬
‫בואי הנה.‬
‫ילדים.‬
‫זה תות.‬
‫זה הטעם של תות.‬
‫מה זה?‬ ‫-שקט.‬
‫מישהו בבית?‬
‫קחי את הילדים מאחורה. אני אעסיק אותם.‬
‫אם אני לא מגיע תוך 15 דקות,‬ ‫קחי את הילדים לסירה ולכי.‬
‫אני לא עוזבת אותך!‬ ‫-מל.‬
‫לא, אני לא עוזבת אותך.‬ ‫-תקשיבי לי.‬
‫אני כל כך אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך. לכי.‬
‫לא!‬ ‫-לכי. בבקשה, לכי.‬
‫תהיו טובים. לכו.‬
‫לכו!‬
‫אני יוצא החוצה!‬
‫שלום, חבר.‬ ‫-אפשר לעזור?‬
‫אני לא חושב, חבר.‬ ‫אך אנו יכולים לעזור לך.‬
‫לא. לכו!‬
‫הסר את כיסוי העיניים.‬ ‫-תתרחקו.‬
‫תתרחקו!‬ ‫-היא לא זזה.‬
‫היי. יש שם אישה עם שני ילדים.‬
‫הם באים.‬
‫הם לא יפגעו בך.‬
‫זין.‬
‫להפך...‬
‫זה דבר יפהפה, חבר.‬
‫תקשיבו לי. אגיד את זה רק פעם אחת.‬
‫אנחנו יוצאים למסע עכשיו.‬ ‫זה הולך להיות קשה.‬
‫אתם חייבים לעשות כל דבר שאגיד לכם,‬ ‫אחרת לא נשרוד.‬
‫זה מובן?‬
‫איפה טום?‬
‫הוא לא בא.‬
‫- 42 שעות על הנהר -‬
‫הגיע הזמן.‬
‫זוכרים את הזרמים?‬
‫זוכרים מה אמרתי על הזרמים?‬
‫הם קרובים.‬
‫זה מאוד מסוכן ויש רק דרך אחת לנווט דרכם.‬
‫מישהו צריך להסתכל.‬
‫אני אסתכל.‬ ‫-לא. אני מחליטה! אוקיי?‬
‫רק תנו לי רגע.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫אני כל כך אוהב אותך.‬
‫אף אחד לא מסתכל.‬
‫אוקיי, אף אחד לא מסתכל.‬
‫אוקיי?‬
‫בואו נכסה את העיניים.‬
‫קדימה. רדו על הברכיים. תישארו נמוך.‬ ‫תחזיקו חזק.‬
‫ אל תזוזו. תחזיקו חזק.‬
‫תחזיקו חזק. אל תעזבו. נהיה בסדר.‬
‫תחזיקו חזק!‬
‫בבקשה תחזיקו. תחזיקו חזק!‬
‫ילדה! ילד!‬
‫ילדה!‬
‫מלורי!‬
‫ילד!‬
‫תמשיכו לקרוא לי!‬ ‫-הצילו!‬
‫מלורי.‬ ‫-תמשיכו לקרוא לי.‬
‫מלורי!‬
‫אני כאן.‬ ‫-מלורי!‬
‫אני באה. איפה אתה?‬ ‫-מלורי.‬
‫איפה ילדה? ילדה?‬
‫תמשיכי לצלצל. אני שומעת אותך.‬
‫תמשיכי לצלצל, ילדה.‬
‫תמשיכי לצלצל.‬
‫ילדה טובה.‬
‫אוקיי. טוב מאוד. קומי. תעמדי.‬
‫ילדה טובה. אוקיי. אתם שומעים את הציפורים?‬
‫לשם אנחנו הולכים. נעקוב אחרי הרעש.‬
‫הישארו מאחוריי.‬
‫טומטומית. היי, טומטומית.‬
‫פקחי את עינייך, מלורי. טפשונת. אני כאן.‬
‫לא.‬
‫לא, את לא.‬
‫לא.‬
‫מלורי, הסתכלי עליי.‬
‫הסתכלי עליי. מלורי, הסתכלי עליי.‬
‫מלורי, הסתכלי עליי.‬ ‫-זה לא אמיתי.‬
‫מלורי?‬
‫מלורי.‬
‫מלורי. הסתכלי עליי, מלורי.‬
‫ילד. ילדה.‬ ‫-מלורי.‬
‫אל תזוזו. הישארו במקום!‬
‫פקחי עיניים.‬
‫מלורי, פקחי עינייך.‬
‫ילד. ילדה.‬
‫איפה אתם?‬
‫בוא איתי. הסתכל עליי.‬
‫אני צריכה אותך. תסתכל עליי.‬
‫אני באמת יכול להסיר את הכיסוי?‬
‫ילד!‬ ‫-זה בטוח?‬
‫לא, זו לא אני.‬
‫לא. אל תוריד את כיסוי העיניים.‬
‫ילד, זה לא אמיתי.‬
‫אל תוריד את הכיסוי. תקשיב לי.‬
‫תקשיב לקול שלי, זה הקול שלי!‬
‫ילדה, בואי איתי. הסתכלי עליי.‬
‫הסירי את הכיסוי. את יכולה להסתכל עליי.‬ ‫-זה לא מסוכן להסתכל?‬
‫לא. לא, אני כאן.‬ ‫אל תורידי את כיסוי העיניים.‬
‫בבקשה תקשיבי לי!‬
‫מלורי.‬ ‫-מה? לא.‬
‫בבקשה פקחי את עינייך.‬ ‫-לא. ילדה, תקראי לי.‬
‫זה יפהפה.‬ ‫-תקראי לי, בבקשה. איפה את?‬
‫ילד. ילדה. איפה אתם? אל תיקחו את ילדיי.‬
‫אל תיקחו את ילדיי!‬
‫מותק, תמשיך לצלצל.‬
‫תמשיך לצלצל, מותק. אני באה. תמשיך לצלצל.‬
‫קדימה. תמשיך לצלצל.‬
‫אלוהים. מצאתי אותך.‬
‫הכל טוב. אנחנו בסדר. איפה ילדה?‬
‫ילדה. ילדה!‬
‫איפה ילדה?‬
‫היא מפחדת ממך.‬
‫מה?‬
‫היא מפחדת ממך.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת, ילדה מתוקה. אני מצטערת.‬
‫טעיתי. לא הייתי צריכה להיות כל כך קשוחה.‬
‫לא הייתי צריכה למנוע מכם לשחק.‬
‫אסור היה לי לעצור את הסיפור של טום‬ ‫כי הוא לא סיים.‬
‫כשהוא טיפס לצמרת העץ האלון הענק,‬
‫הוא ראה דברים יפהפים.‬
‫הוא ראה מאות ילדים משחקים.‬
‫מאות.‬
‫והוא ראה ציפורים...‬
‫בכל מני צבעים.‬
‫והוא ראה אותנו.‬
‫הוא ראה אותנו מצמרת העץ.‬
‫הוא ראה אותנו יחד, ואנחנו חייבים להיות יחד‬
‫וזה לא רק סיפור.‬
‫זה לא, כי אני רוצה להראות לכם‬ ‫כל כך הרבה דברים.‬
‫אני רוצה שתראו כל כך הרבה דברים. אוקיי?‬
‫אבל אנחנו צריכים לעשות זאת יחד, טוב?‬
‫אז אני צריכה שתבואי אליי עכשיו. בבקשה?‬
‫בואי אליי.‬
‫מותק, בואי אליי, אוקיי?‬
‫אני כל כך אוהבת אתכם.‬
‫אנחנו צריכים למצוא את הציפורים, טוב?‬ ‫תמצאו את הציפורים.‬
‫אני רוצה שתקשיבו לציפורים, אוקיי?‬
‫תקשיבו לציפורים.‬
‫אוקיי, תקשיבו לציפורים.‬
‫תקשיבו לציפורים. רק תקשיבו לציפורים.‬
‫מלורי!‬
‫תהיו בשקט.‬
‫אני יודע שאת פוחדת, אבל זה אני.‬
‫בבקשה. איפה את, מל? אני צריך עזרה.‬
‫רק תציצי ותמצאי אותי.‬
‫בואו.‬
‫לכו לציפורים. איפה הציפורים?‬
‫איפה הציפורים? הציפורים. איפה הציפורים?‬
‫לשם.‬
‫אני לא שומעת את הציפורים.‬
‫זה חזק מדי, רועש מדי.‬
‫מלורי!‬
‫זה חזק מדי.‬
‫משם!‬
‫מדרגה.‬
‫הלו!‬
‫פתח את הדלת. בבקשה פתח את הדלת!‬
‫קוראים לי מלורי. אני מלורי. אני עם ילדים.‬
‫תמצאו את ריק ותגידו לו שעקבנו אחר הנהר‬ ‫ואחר הציפורים.‬
‫מלורי!‬
‫הצילו!‬ ‫-הסתכלי עליי, מלורי!‬
‫בבקשה!‬ ‫-הסתכלי עליי, מלורי!‬
‫מלורי!‬
‫אוקיי. קח את הילדים.‬
‫קח את הילדים, הם רק ילדים.‬ ‫בבקשה הכנס את הילדים!‬
‫בבקשה! פתח את הדלת!‬ ‫-התסכלי עליי.‬
‫תראי את העיניים!‬
‫אוקיי.‬
‫היא בסדר.‬
‫היא בסדר. כולם בסדר.‬
‫תקראו לריק.‬
‫זה בסדר.‬
‫מלורי?‬ ‫-כן.‬
‫אני ריק.‬
‫בואי איתי.‬
‫אוקיי.‬
‫מכאן.‬
‫את בפנים ואת בטוחה.‬
‫אפשר להסיר את הכיסויים.‬
‫- בית הספר לעיוורים ג'נט טאקר -‬
‫בואי איתי.‬
‫הציפורים.‬
‫הן מזהירות את הרואים כשהדברים האלה קרובים.‬
‫זה לא הרבה, אבל זה משהו.‬
‫אני אביא לכם בגדים יבשים.‬
‫היי.‬
‫מה אתם אומרים אם נשחרר את הציפורים‬ ‫שיהיו עם חברותיהן?‬
‫שנעשה זאת?‬
‫אוקיי.‬
‫מלורי?‬
‫מלורי הייז?‬
‫ד"ר לפהם.‬
‫מה שמותיכם?‬
‫ילדה.‬
‫ילד.‬
‫האמת...‬
‫קוראים לך אולימפיה.‬
‫כן.‬
‫על שם הילדה הכי מתוקה שהכרתי.‬
‫ושמך...‬
‫שמך הוא טום.‬
‫טום.‬
‫ואני אימא שלכם.‬
‫רוצים לשחק עם הילדים האחרים?‬
‫את רוצה לשחק?‬
‫אתה רוצה לשחק?‬
‫תודה. תודה רבה.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬