NETFLIX PRESENTERAR
Vi har en plats, ett läger.
Vi har en gemenskap.
Det är tryggt här.
Hur många är ni?
Är några av dem barn?
För snabbaste vägen hit är via floden
och jag tror inte ni klarar det med barn.
Lyssna. Jag säger det bara en gång.
Vi ska åka nu och det blir tufft.
Det kommer att kännas som om det pågår länge,
det blir svårt att hålla sig vaken.
Det blir svårare att vara tyst, men ni måste göra både och.
Ni måste göra allt som jag säger, annars klarar vi oss inte.
Förstår ni?
Ni får absolut inte ta av er ögonbindeln.
Om jag märker det, skadar jag er.
Förstår ni?
Det är kallt, vi har filtar.
Pojke, du har din hund. Flicka, du din kattunge.
Det här är bara en plats, vi behöver inte ta med något annat.
Förstår ni?
Och ni får inte prata på floden.
Ni måste lyssna väldigt noga.
Om ni hör något i skogen, säg till mig.
Om ni hör något i floden, säg till mig.
Men ta aldrig av er ögonbindeln!
Om ni tittar, dör ni.
Förstår ni?
Ingen fara.
Nu går vi.
Okej.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
Tjugoåtta, 29, 30. Den här vägen. Ingen fara.
Trettioett, 32, 33.
Var är den?
FEM ÅR TIDIGARE
-Skitstövel, jag lyssnade på det. -Ja, och folk på gatan.
Affären var fullpackad. Det verkar allvarligt.
Du har ingen mat.
-Vadå? -Menar du allvar?
-Ja. -Titta på nyheterna, dummer.
Dummer.
-Vilken kanal, dummer? -Vilken som helst.
...flygplatser och tågstationer har stängts.
Gatorna är fulla av människor som flyr från städer med bil och till fots
då vittnen rapporterar oförklarade massjälvmord.
Det första skedde i Rumänien,
och sprids nu snabbt i Europa och Sibirien.
Den beräknade dödssiffran är tiotusentals.
...vet inte vad som orsakar massjälvmord i Europa och Ryssland.
Ögonvittnen berättar att människor betedde sig psykotiskt.
Våra källor berättar
att det inte är patologiskt eller ett virus.
Myndigheterna råder allmänheten att bibehålla sitt lugn.
Inga officiellt bekräftade...
Det är i Ryssland, så...
Säg det till fotbollsmammor som slåss om vattenflaskor.
På tal om det, jag pratade med mamma på telefon.
Varför ska jag uppdatera henne om dig?
-Varför prata om mig? -Jag säger inget om mitt liv.
Klockan tre ska jag kolla in en arabisk hingst i Sausalito.
Det hör man inte varje dag.
-Vill du följa med? -Kan inte, jag har tid hos dr Lapham.
-Lapham, när då? -Herregud. Varför blir din röst så hög?
-Jag kör dig. -Nej.
Jag kan gå in. Vi kan se barnet.
Eller så avbokar jag och vi ser en häst.
Nej, skit i hästen.
Oj. Vilket hat.
Vad tycker du?
Jag tror jag ser en massa människor som sitter tillsammans,
men som känner sig ensamma.
Ensamheten är oviktig.
Det handlar bara om folks oförmåga att få kontakt.
Att få kontakt med vad?
-Flytta dig? -Malorie.
-Flytta dig. -Vi har pratat om det.
Så blir det inte för dig.
Det är annorlunda. Det är kärlek vid första ögonkastet.
-Inte för mig. -Jo.
Nej.
Du borde vara rädd för att vara ensam, inte för det här.
Vi måste se till att du kommer
ut i den riktiga världen med människor och inte sitter fast här.
-Du går aldrig ut. -Varför? Du köper mat åt mig.
-Flytta dig. -Nej.
-Jo. -Flyttar mig inte.
-Varför? -Jag älskar mitt hus.
Det tog tid att hitta en studio du älskar
och sen Ryan stack har du målat mer.
-Men, okej, inga fler rumskamrater. -Ryan var ingen rumskamrat.
Han visade sig vara det.
Du kan inte uppfostra ett barn här. Var skulle hon vara?
Hur vet du att det är en hon?
Önsketänkande, antar jag.
Ursäkta, det är jobbet. Jag kommer strax.
Hej.
Ja.
Jag ringer tillbaka.
Vad?
Vill du fortfarande inte veta könet?
Och förstöra överraskningen, dr Lapham? Nej.
Hur har du mått? Har du sovit bättre?
Dåligt.
Jag sov inte bra innan denna sjukdom.
Det heter graviditet. Du kan säga det.
Doktorn, om man inte känns vid något,
så går det bort.
Verkligen? Det visste jag inte.
-Hästen blir gravid... -Vet du något om hästar?
När hästen blir gravid vet den det direkt.
Gör den?
Den ändrar matbeteendet och gången.
Den biter alla hästar som kommer för nära.
-Synd att vi inte är hästar. -Ja.
Då skulle vi haft en mamma
som uppfostrade oss
och en pappa på ett stuteri långt borta.
Pappa var på ett stuteri långt borta.
-Det stämmer. -Det stämmer.
Stackars oss.
Vi borde tycka synd om oss med lunch och en flaska vin.
Äntligen säger du något vettigt.
-Bra. -Verkligen, framför mig?
Vi menade inte...
Ett litet glas rosé skadar inte den lilla bönan.
Jag hörde "flaska", och fundera på ett annat namn än "lilla bönan",
för barnet är stort som en melon.
Liten melon?
Det är svårt att älska någon man inte träffat.
Det var vackert.
Ska du brodera det på en liten lavendelblå kudde?
-Sälja dem i presentbutiken. -I presentbutiken.
Du ska få barn, Malorie.
Snart är du, jag, Jessica och en tuff barnmorska
på tredje våningen och skämtar likadant,
men denna gång åker du inte hem själv.
Jag vet.
Men om du inte vill det,
finns det många par som vill adoptera ett barn.
Ingen dömer dig. Bestäm själv vad du vill,
men du kan inte ignorera det och hoppas att det försvinner.
ADOPTIONSTANKAR? GRAVIDITET KAN FÖRVILLA.
Är du okej därinne?
Jag mår bra.
Spyr du?
Gå till bilen bara.
Är det tjockt?
Nej, det var den flytande sorten som sprutar ut fint och rent.
Vi ses vid bilen, okej?
-I korridoren. -Vi utrymmer den.
Hallå! Säkerhetsvakten!
Se upp. Jag behöver hjälp!
Nej, kom tillbaka!
-Lugna dig! -Kod grå. Våning ett.
Lugna dig. Säkerhetsvakt!
-Mår du bättre? -Det händer nu.
Har du några...
Det som gör folk galna i Ryssland händer nu.
-Vad? -Kan du, snälla...
Vänta!
-Inne på sjukhuset. -Herregud. Kör!
Kör!
Vi åker direkt till Santa Rosa. Du bor hos mig tills det här är över.
Jag har inga kläder. -Låna mina.
-Jag gillar inte benskydd och stövlar. -Oroar du dig för klädseln?
Jag blir lugn av att fokusera mig på fel saker.
-Helvete. -Vad är det?
-En bil har stannat mitt på vägen. -Stanna. Kör runt.
Låt mig åka.
Blir det värre, vill man inte vara på vägen utan på en häst, tro mig.
-Herregud! -Helvete.
Folk måste sluta att vara så dumma.
Herregud, Jess. Kör bara.
-Jag kör inte mot rött, du är gravid. -Kör bara!
Låt mig köra, du gör mig nervös.
Låt mig göra det.
-Det är inte min. -Min mobil är i baksätet.
-Förmannen undrar nog var jag är. -Ja, tygla dig bara.
Var la du den?
Herregud, vad i helvete är det?
Vad i helvete då?
Vadå? Vad tittar du på?
Vad såg du? Säg något. Vad i helvete då?
Vad gör du? Helvete, Jess. Gör inte det.
Vad är det med dig? Nej, stanna!
Nej!
Stanna!
Vad i helvete är det med dig? Stanna, Jess!
För i helvete! Stanna!
Skynda dig!
-Vad gör du? -Hon är gravid.
Lydia! Inte nu, vi går in!
-Hon är gravid! -Du kan inte hjälpa till!
Skynda dig, kom in!
Okej.
Raring, ställ dig upp.
Mamma?
Snälla, gå inte.
Titta ner.
Öppna dörren! Hon är gravid!
-Öppna dörren! -Nej.
Öppna dörren. Polisen!
Öppna inte.
-Öppna den jävla dörren! -Ledsen.
Det är mitt hus.
Kom in. Skynda er!
Kom. Är du okej?
Är du okej?
Hon skulle hjälpa dig.
Nu är hon död.
Sluta. Alla är lite skärrade.
-Kom in i huset. -Jag är så ledsen.
Kom igen.
-Är alla okej? Är någon skadad? -Har någon täckning?
-Har du wifi? -Jag har inte skaffat det.
Kom igen.
-Fungerar inte. -Jag måste ringa barnen.
Nej, inget.
-Älskling? -Jag får ingen signal.
-Är de hemma? -Ursäkta mig.
Mamma? Ring mig genast.
Något... Hallå?
Den stör nervsystemet. Jag har sett det hos patienter i veckor.
Sa jag att jag är en jävla snut?
Du går bara på polisskolan.
Vad det än är, skickar de nog någon snart.
Nej, det enda som händer snart, är att vi alla dör snart.
Det är klassisk biologisk krigföring.
Nordkorea eller Iran.
Douglas, de vet inte vad det är än.
Alla måste bara hålla sig lugna.
-Verkligen? -Ja.
Snälla!
Vi är så jävla körda.
Jag tror jag hörde en.
Vi sprang uppför gatan och jag svär inför Gud, jag kände något.
-Jag hörde något. -Såg du det? Vad?
Jag vet inte. Det var bara där.
-Närvaron? -Ja.
Så jävla körda.
Det måste finnas en bild. De måste ha en video.
-Jag har inte sett något. -Mitt team såg en!
Vad?
Ena stunden grävde vi en grund
och sen ligger min entreprenör framför bulldozern.
Sen tippade operatören riggen i diket och bröt sin nacken.
Om man tittar på den,
får det en att bli galen eller vilja skada sig själv.
Nej, den får dig att begå självmord.
Och man bara...
-Helvete. -...tittar på den.
-Och begår självmord. -Hur då?
Stäng fönstren!
Stäng alla fönster!
Stäng fönstren, allihop.
-Tack, gode Gud. -Andy, Bailey, hör ni mig?
Pappa! Vad är det där utanför?
-Bailey? -Bailey.
Bailey!
-Om du går ut, dör du. -Mina barn är därute!
-Flytta dig! -Du kommer inte till dina barn!
Den funkar. Höj volymen!
Presidenten har förklarat undantagstillstånd och stängt gränserna.
Gå inte ut.
Undvik sociala medier. Använd...
INGEN SIGNAL
Vad i helvete händer?
-Det är slutet. -Ursäkta, vadå?
Slutet.
Människan har dömts som skyldig.
-Dömts av vem? -De har olika namn.
I världsreligionen och mytologin nämner man ofta demoner
eller andevarelser.
Folk som har sett varelserna, beskriver dem som
ett väsen som antar en form av dina största rädslor eller...
...din djupaste sorg eller förlust.
-Det låter som religiöst skitsnack. -Det är inte skitsnack!
Det är fakta.
De har olika skepnader.
Aka Manah, Varios Daevas från den forna zoroastriska legenden.
Surgat, från forna kristna ockulta trosuppfattningar,
där gravida kvinnor ser sina ofödda barn som andra varelser
som humrar och spindlar.
Sen har vi Huli-jing från Kina och Puca från den keltiska mytologin.
Alla har olika namn, men är samma sak.
Och vad är det?
Slutet på oss.
Charlie, fick du lära dig det när du jobbade i mataffären?
-Nej, jag har studerat det i åratal. -På college?
Inget riktigt college, men...
Internet. Där får man all information ifrån.
-Jag skriver en roman. -För i helvete.
Ska vi vänta tills vi blir galna som honom?
Armén är skyldiga att få det under kontroll.
Vi måste bara vänta.
Du!
Sätt dig ner.
Nej, ingen fara. Jag försöker bara ringa.
Jag förstår.
-Jag tror inte mobilerna funkar just nu. -Okej.
Har du ont?
Vad? Nej.
-Du kanske har fått en hjärnskakning. -Jag mår bra.
-Okej.
Vi körde bara.
Sen såg hon något.
Jag såg inte vad det var, men sen hade hon en konstig blick.
Som om hon...
Hon blev så ledsen och Jess blir inte ledsen.
Nej.
Hon klev ur bilen och gick ut på gatan och hon är inte självmordsbenägen.
Hon skulle aldrig göra det.
Men det var...
Och sen såg den där kvinnan mig
och började prata med sin mamma och jag...
Den kvinnan var min fru.
-Hon hette Lydia. -Okej.
Och hon pratade inte med sin mamma. Hon har varit död i tio år.
6 TIMMAR PÅ FLODEN
Hallå?
Hallå, kan någon höra mig? Hallå?
Hallå? Kan någon höra mig? Hallå?
Är någon därute? Hallå? Jag heter Malorie.
Jag är på floden. Är någon därute?
Hallå? Är någon därute?
Kan någon höra mig? Hallå?
Malorie.
Det har gått tre dagar sen händelsen inträffade.
Telefonlinjerna är döda.
Jag kan inte nå någon.
Vi har inte hört ifrån några myndigheter...
...men om ni lyssnar,
från vad jag förstår, så länge ni stannar inomhus,
så länge ni inte tittar på de sakerna, borde ni klara er.
Gå inte ut.
När jag får mer nyheter, ska jag se till att uppdatera er.
Min man jobbar med förvaltning och egendomar. Vilken rätt jobbar du med?
-Konkurs. -När han inte stämmer grannarna.
Hur länge räcker maten?
Inte länge till.
För vissa av oss kan inte ransonera.
Douglas, ditt hus ligger bakom. Vi kan hämta mat där.
Vi tar oss inte tillbaka. Det du inte förstår...
-Tom... -VI får inte släppa in någon.
Okej! Lugna er bara.
-Hallå? -Ja, hallå.
Du gör ett stort misstag.
-Douglas. -Ja, hallå?
Hallå?
Jag heter Olympia. Jag behöver hjälp, snälla!
-Öppna inte dörren. -Jag öppnar dörren!
Helvete!
Okej, en sekund.
Ta det lugnt!
Flytta dig.
Öppna.
Hämta en filt.
Två lampor finns på båda sidor av dörren. Du får en filt.
Dra den över båda, okej?
-Okej. -Okej?
Blockera vyn för mig.
-Täck för ögonen. -Så korkat.
Täck för ögonen, Malorie.
Här. Okej.
Säg till när du har den.
Tom, är det säkert?
-Tyst! -Vänta, snälla!
-Okej, de är täckta. -Okej.
Jag har dig. Kom.
Vänta.
Det är okej.
-Malorie. -Ja.
-Geväret, tack. -Ja.
Innan du dödar någon, eftersom du inte vet hur den fungerar.
Det är okej.
Hur...
Ni är så många.
Så är du...
Är du gravid?
Ja, den första oktober.
Du då?
I slutet av september.
Vänta. Är det fortfarande galet därute?
Är du ensam?
Ja, det är jag.
Min man stationerades förra månaden, han är i flygvapnet.
Jag försökte få maten att räcka så länge jag kunde,
men jag var så hungrig och var rädd att barnet svalt.
-Jag visste inte vad jag skulle göra. -Drick lite vatten.
-Du stack och började knacka på dörrar? -Jag bor ett kvarter bort.
Bra, nu kan vi alla svälta på BB.
Vi måste bara skaffa mer proviant.
Vi kan inte skaffa något om vi inte ser.
Vi sitter så illa till.
Kanske inte.
Vi kanske ser bättre än vi trodde.
Vad menar du?
Kom hit.
Vi har kameror runt huset som direktsänder.
Följ med till övervåningen.
Det är en digital signal. Den visar färgtemperaturen för objekten.
Neutral information. Färger på en skärm.
Ja, men en bild kan påverka. Vi vet inte hur de fungerar.
Bilderna är indirekta.
Vi kanske inte kan titta på den,
men kanske med en översättare.
-Bildrutor, värme. -Som kanske inte syns.
Vi får inte reda på det, förrän någon av oss ser efter.
-Jag tror det är ett stort misstag. -Du tror allt är ett stort misstag.
Förr eller senare måste vi göra något.
Vi vet inte hur länge vi har el.
Lita på mig, jag tror det kan fungera.
Okej.
Om inte, kan vi använda tekniken för proviant...
Precis.
Inte för hårt.
Jag hoppas du vet vad du gör.
Lyssna... Du och din man, ni är bra människor.
Det var inte...
Det var inte det.
Tack, Douglas.
Du behöver inte göra det.
Jag vet. Oroa dig inte.
-Tom, jag behöver fjärrkontrollen. -Ja.
Varsågod.
Varför stämmer du honom?
För de vill riva den här delen av sitt hus och bygga ett glasvidunder.
Hans man är arkitekt.
Det är hans hus. Varför bryr du dig vad han bygger?
För jag måste se det.
Inte en chans.
Jorden håller på att gå under, raring, så man vet aldrig.
Var är du, din jävel?
PRENATAL MULTIVITAMIN
Kom igen, Greg.
Fokusera.
Den handlar om jordens undergång.
Min roman.
Det är ingen saga där alla får armborst
och dödar varann för att överleva och springer i en stor labyrint.
Nej, den här berättelsen... kommer att hända.
Trodde du att det skulle bli så här?
-Greg! -Kan vi komma in?
-Vad händer? -Greg!
Kan vi komma in?
Titta bort!
Täck för ögonen!
-Hitta skärmen. -Greg.
Greg.
Jag har den här!
Okej! Ni kan titta nu.
Jag sa att det var ett misstag.
Kom.
Vi måste gå.
Jag är så ledsen.
Vi kommer aldrig härifrån.
Ingen kommer och räddar oss.
Vi måste gå.
Hej.
Jag tänkte att det kunde vara bra för oss om vi var nära, för...
Javisst.
Då är vi inte ensamma.
Jag läste en blogg om hur gravida kvinnor
bör sova bredvid någon,
för barnet kan känna när mamman är ensam.
Perfekt.
Har du funderat på några namn än?
Nej, inte än.
Du då?
Om det är en flicka, vill vi döpa henne till Ariel eller Jasmine.
Jag vill döpa henne till Askungen och kalla henne Ungen.
Och vad gillade din man?
Han gillar allt jag gillar.
Du då? Har din man ett favoritnamn?
Det är bara jag.
-Förlåt. -Nej, ingen fara.
Din familj då? De måste vara glada...
Vet du vad? Kan du ursäkta mig ett ögonblick?
Jag är strax tillbaka.
Förlåt.
Det är en syn man inte glömmer.
Nej, det gör man inte.
Ursäkta.
Är du okej?
Ja.
Jag gör min tvätt imorgon bitti.
-Det är en bra idé. -Ja, jag tror det.
God natt.
14 TIMMAR PÅ FLODEN
Hallå!
Behöver ni hjälp?
-Det är okej att ta av ögonbindeln! -Ta inte av ögonbindeln!
Jag har mat. Barnen ser hungriga ut!
Lägg er ner! Ner!
Hej, mina små kompisar.
Har ni någonsin sett ett rådjurskid?
Jag ska berätta en hemlighet.
Jag hittade ett i skogen.
Jag vet att du är rädd. Du behöver inte vara det!
Jag vill inte skada er. Jag kan dra er mot land.
Ta av dig din jävla ögonbindel!
Jag har sett en, jag har sett sanningen!
Ta av dig ögonbindeln!
Det är vackert! Ta av dig ögonbindeln!
Ta av dig ögonbindeln!
Den skall rena världen!
Alla måste titta!
Alla måste titta.
Jag har dåliga nyheter.
Maten börjar ta slut och ingen hjälp kommer.
Vi måste gå ut.
Jag vet var vi kan skaffa mer.
-Var, Charlie? -Fields marknad.
Jag stängde det när allt blev galet.
-Berättar du det nu? -Vi vet det åtminstone nu.
Tack.
Okej, en grupp måste gå.
Vi dör innan vi kommer dit.
-Skojar du? -Jag går.
-Om han går, går jag. -Du är gravid!
Om ni går, kan jag också följa med.
Om jag går den första rundan kan du ta den andra.
-Jag följer med. -Vad? Du kommer att dö.
Jag är utbildad.
Jag gillar inte det. Jag tycker ingen ska gå.
-Är vi fyra? -Fem. Charlie går.
Ska Charlie gå? Han går ingenstans.
-Du kan säkerhetssystemet. -Jag går inte!
Ni har informationen ni behöver.
Jag behöver inte berätta var, det är en affär!
Det finns skyltar. Ni har handlat. Det finns skyltar för flingor.
Kan ni inte läsa, fattar jag.
-Nej, jag behöver inte följa med... -Charlie. Det blir research för boken.
Okej? Det blir jättebra.
Vi täcker för alla vindrutor.
Det är praktiskt och säkert.
Hörde någon annan det? Hur kan det vara säkert att köra blind?
Det gör vi inte. Vi har en GPS.
Kalkylerar färdväg.
Fortsätt rakt fram.
Om 0,8 kilometer, sväng höger på Bay Street.
-Vad är det? -En trottoar.
Bara en trottoar.
Det är en närhetssensor.
Bara en vägbula.
Sväng höger här.
-Har vi kört av vägen? -Nej, det är något.
-Det måste vara en lastbil. -Kör runt den.
-Ja.
Vad var det?
Kör någon annan därute?
-Åt helvete med det! -Charlie, andas!
Lugna ner dig!
Sluta röra honom!
-Se på mig. Du måste vara tyst. -Se till att han är tyst.
Helvete! Vi dör.
Lugna dig.
-Helvete! -Håll i er!
Håll i något. Vi måste vidare!
-Håll i er! -Det är ingen jävla vägbula!
-Den sitter fast. -Vänta!
Kör vänster här.
Sakta ner!
Du är framme.
Vad i helvete?
Ska vi gå ut nu efter allt det?
Vilken tur vi har.
-På tre. Ett... -Jag är redo nu.
...två, tre.
Vad var det? Vad slog jag i?
Det är bara en pelare.
Okej, var är...
Dörren ligger några steg upp.
-Jag är vilse. -Till vänster.
Vänster.
Jag är vilse.
-Kom igen. -Jag är vilse.
-Här! -Okej.
-Är du inne? -Nej.
Vänta. Nästan.
Jag låste upp.
Kom igen.
Vi är inne.
Hallå!
Jag kollar fönstren.
Så där ja.
Det är okej. Ni kan ta av dem.
Herregud.
-Jackpot ta mig fan. -Ja.
-Var är konserverna? -Gång två.
-Toalettpapper? -Fem.
-Skit i det. Var är spriten? -I sju.
Glöm inte, vi har begränsat utrymme. Inget färskt, bara det vi behöver.
-Elektronik? -Gång sex.
Sex. Coolt. Tack.
Jag städar inte här.
Schyst.
Jag är glad att jag följde med.
Det här är verkligen det lyckligaste stället på jorden.
Jag vet. Du skojar inte!
Det är min baby shower-present till dig.
Tack.
Ja.
Min syster väntar sitt fjärde, så...
Herregud. Hon är ett helgon.
Ja, det är hon.
Jag rör alltid hennes mage.
Det är lugnande.
Ja, naturens stygga lilla trick.
Är din syster i Sacramento?
-Ja. -Ja?
Du då? Var växte du upp?
Precis utanför Stockton.
-Stockton. -Ja.
-Vi avlade hästar. -En riktig ranch?
-Pappa var en riktig cowboy. -Det var så du lärde dig...
-Vad? -...dina gevärstrick.
Ja, jag hade en intressant barndom.
Men Stockton låg inte så långt ifrån Sacramento.
Nej, bara nerför 99:an.
-Nerför 99:an. -Helt skilda världar, va?
Vi kunde ha träffats på något annat sätt.
Javisst.
Jag kunde ha varit din barnvakt.
Min sexiga barnvakt.
Du säger bara det för att vi alla kommer att dö.
Troligen.
Hur kunde ni ha en sån tur?
Hej.
Hej, där.
Så sömniga.
Lystring, alla kunder, kom till gång sju, tack.
Jag har en jättestort tillkännagivande.
-Mina damer och herrar, snälla... -Ja, Douglas.
Jag vill ta tillfället i akt att skåla för oss alla,
för att alla vi tillsammans gör jordens undergång...
...bra igen!
Fåglar.
Fattar ni inte, era dumskallar?
Vi kan bara stanna här.
Vi har ett år med mat och dryck här.
Vi behöver aldrig betala och behöver inte åka härifrån.
Och vad ska de göra hos Greg? Svälta?
Hellre de än vi.
Vi har allt för att leva här. Allt.
Det finns ingen statistisk, logisk eller juridisk anledning att åka tillbaka dit.
Här är en anledning, vi är inga skitstövlar.
Och vi stannar inte.
Vad är det?
Charlie, vad är det där bakom?
En lastbrygga.
Hallå?
Snälla, släpp in mig.
Tala högre, jag hör dig inte.
Snälla, släpp in mig.
Täck för ögonen.
-Vad? -Jag öppnar dörren.
-Nej. -Det är någon därute.
Jag måste öppna dörren.
Okej.
-Hallå? -Hallå.
Snälla, släpp in mig! Jag är inlåst.
Vänta. Fish Finger, är det du?
-Charlie! Ja, det är jag. -Vem är Fish Finger, Charlie?
Han jobbar i mataffären med mig på fiskavdelningen.
Han satt i fängelse, men har alltid varit trevlig mot mig.
-Hur hamnade du där? -Jag...
De lurade mig!
Vilka då?
-Vad pratar du om? Är du själv? -De lurade mig och lät mig ruttna här.
Vem då? Vad pratar du om?
Det är något fel.
-Det är något fel! -Snälla, släpp in mig. Jag är inlåst.
Du!
Vad gör du, Fish Finger?
Titta på det. Jag vill att ni ser det! Släpp in mig!
Han är så stark. Jag kan inte hålla emot!
Släpp in mig!
Charlie!
Helvete!
Charlie, vänta!
Titta på det, Charlie. Det är vackert.
-Charlie? -Charlie!
-Charlie!
-Helvete. -Vad i helvete?
Helvete!
Vi måste sticka.
VI måste åka. Kom.
Nu sticker vi härifrån.
Snälla.... Snälla, släpp in mig.
Hur kan han leva därinne?
Snälla, släpp in mig.
Hej, Felix!
Herregud.
Titta på alla saker.
-Fåglar? -Ja.
De verkar känna av när varelserna är nära.
Var är Charlie?
En till roman jag inte behöver läsa.
Han räddade oss, din jävla skit!
Jag vet vad du och alla tänker om mig.
I äktenskapsskillnaden...
...sa min första fru att kalla mig kräk var en förolämpning mot alla kräk.
Andra frun var inte var rädd att hamna i helvetet,
för det var nog inte värre än att vara gift med mig.
Jag skulle ha älskat dem.
Kanske.
Och sen Lydia.
Det var verkligen tredje gången gillt för mig.
Hon var den snällaste människa jag någonsin mött.
Men jag är här och hon är död. Vet du varför?
Det finns bara två typer av människor.
Skitstövlarna och de döda.
Herregud, du låter som min pappa.
Som din pappa? Varför?
Var han en mäktig intellektuell som förmedlade visdom till ovärdiga dårar?
Ja, han kunde snacka skit flytande också.
Och precis som du, skyllde han allt på en djupare mening,
komplexa konspirationsteorier och...
...att allt var andras fel, när han hade helt fel, men...
Men när min syster och jag insåg att det var
en ursäkt att behandla familjen som skit, blev livet lite lättare.
Vet du vad? Det finns en skillnad mellan oss.
Jag har aldrig fel.
NI är två skitar lika som bär.
Ser jag ut som honom också?
Inte riktigt.
Var han inte otroligt stilig?
Det är inte det, bara...
...att håret är annorlunda.
-Håret? -Ja.
Han hade hår.
Jag kan inte dricka.
Kom igen, jorden går under.
Jag tror inte att 7,5 ml gör någon skillnad, gör du?
Tja...
Jag hoppas att du har fel.
Om skitstövlarna och de döda.
Jag hoppas det finns mer.
Skål för att hoppas på att det finns mer.
-Stäng garagedörren. -Okej.
Vänta.
-Täck för ögonen. -Ja.
Den är stängd.
De jävlarna.
Var är den jävla bilen?
Var är Lucy och Felix?
Helvete.
24 TIMMAR PÅ FLODEN
Du slutade ro.
Jag tar bara en paus.
Hur mycket längre?
Några timmar.
Malorie!
Hjälp!
Malorie!
Är du okej?
-Jag fryser. -Jag vet. Vänta.
Nej, all mat och alla filtar. Helvete!
-Förlåt. -Nej, det är...
Vänta.
Här. Okej.
-Okej. -Jag fryser.
Vi ska värma upp dig, okej.
Sätt den på dig.
Behåll ögonbindeln på. Sitt ihop.
Hörde ni det?
Lägg er ner på botten, jätteplatta.
Var jättetysta. Ni får ta hand om fåglarna.
Jag täcker över er, men var tysta och lämna inte båten. Förstår ni?
Helvete!
Malorie!
Någonting är på tok med Malorie.
Malorie?
Jag sa ju att du skulle stanna på båten! Du tänker inte!
Gör som jag säger, annars dör du! Förstår du?
Om något händer mig, hjälp mig inte.
Glöm mig och rädda er själva!
Förstår du?
Säg det! Om något händer mig, vad gör du?
Rädda dig själv. Säg det!
-Jag räddar mig själv. -Du räddar dig själv!
Jag kan inte lita på dig!
Jordens undergång får oss att göra saker.
-Det är inte jordens undergång. -Verkligen?
Det känns så.
I slutet av min tjänstgöring i Irak, var vi stationerade i en by.
Vi patrullerade på gatorna och såg till att alla var trygga.
En morgon såg vi...
...en pappa gå med sina fyra barn.
Jag stannade för att se till att allt var okej.
Se till att han kom fram i tryggt förvar.
Han gick med barnen till skolan.
Och mitt i all den skiten,
mitt i allt kaos, gick han med barnen till skolan.
Så...
...vi följde honom bara....
...dag efter dag.
Vi eskorterade honom.
Det blev en rutin.
Och i slutet av vår tid,
gav han mig den här när jag skulle resa tillbaka hem.
Jag vill tro att han fortfarande går med barnen till skolan.
28 TIMMAR PÅ FLODEN
Hallå? Kan någon höra mig? Hallå?
Det här är Malorie. Kan någon höra mig? Hallå?
Kan någon höra mig?
Hallå? Testar. Hallå?
Hallå? Är någon därute? Hallå?
-Hallå? Testar. -Är du en...
Har du ögonbindeln på?
Är filten fortfarande uppe bakom dig?
Okej, kom in snabbt.
Tack. Här är min ögonbindel.
-Tack så mycket. -Ingen fara. Okej, vänta här!
Malorie!
-Vänta. -Olympia, vad gör du?
-Malorie! -Vad gör du?
-Vad tänker du på? Ner på marken! -Han är bara rädd.
-Kolla väskan!
Kom hit, Olympia!
-Vem är du? -Vem är han?
Tom, jag har honom. Kolla väskan.
-Vem är det? -Han är rädd.
-Vem är du? -Hur kom han in?
-Tyst, Olympia! Vem är du? -Han var rädd. Jag släppte in honom.
-Släppte du in en främling? -Förlåt!
-Han var livrädd! -Är du dum?
Herregud. Snälla.
Jag heter Gary.
Jag bor i stan.
När de kom tog jag första tåget med några kollegor,
för vi trodde vi skulle vara trygga.
Snälla, låt mig stanna här. De är ute efter mig.
Vilka då?
-Jag tror inte det. Han ljuger. -Vilka då?
-Han ljuger! -Jag svär!
Varför är du här?
Vi åkte till min kollega Carls hus för att ligga lågt.
Allt var bra tills de bröt sig in.
Varelsen bryter sig inte in.
Nej, inte varelserna, dessa psykfall.
Psykfallen från Northwood.
Northwood? Var ligger det?
Det är ett mentalsjukhus för kriminellt störda.
Det var skönt att höra att de har passerkort nu.
Och sen då?
De tog ut oss och tvingade oss att titta,
så vi var tvungna att titta på varelserna.
Vad?
-Tittade du? -Nej.
Min vän Carl lyckades tackla en av dem till marken
och vi andra flydde.
Jag fortsatte att springa tills jag kom hit.
Jag har knackat på dörrar och ingen har öppnat.
Förrän ni gjorde det, så...
Tack.
Fåglar.
Det mest skrämmande var, att när de bröt sig in...
...hade de inga ögonbindlar.
Som om de inte behövdes.
Var de utomhus, måste de ha ögonbindel.
Inte dessa människor.
Dessa galningar påverkades inte som alla andra.
De ville se.
De var lyckliga.
De var så glada.
Och sen sa de att alla måste se.
Vänta.
Ställ dig upp och stick. Det är inget barnhem.
Nya grabben, det var trevligt att träffas, men dra åt helvete nu.
De som inte håller med, följer med honom.
-Ut nu! -Douglas, det är mord.
Nej! Det här är mord!
-Snälla. -Att släppa in främlingar i huset!
All kontakt vi haft med yttervärlden har orsakat död.
Lydia, Greg, Charlie!
Om ni vill rädda folk därute,
går ni ut genom dörren och gör det.
Vi tar inte in fler främlingar.
Inte så länge jag lever.
Ställ dig upp och stick...
Tack.
Du sover i garaget.
Jag öppnade bara dörren,
för jag minns hur det kändes att vara utanför.
Om ni inte hade släppt in mig...
Jag känner mig som en börda.
Du är ingen större börda än jag. Okej?
-Det är inte sant. -Jo.
Du är inte vek som jag.
Jag är så bortskämd.
Mina föräldrar har alltid gjort allt för mig och likaså min man,
och jag blev vek av all den kärleken.
Jag uppfostrades av vargar, så du hade tur.
Om något händer mig, vill jag att du tar hand om mitt barn.
Okej?
-Nej. -Snälla.
-Det är ditt. -Malorie.
Nej.
-Lova... -Inget kommer att hända dig.
Det är ditt barn.
-Lova mig. -Inget..
Snälla, lova mig det.
Ja, okej. Självklart.
Vad är det?
Om jag tänkte säga det,
skulle jag inte ha lagt den i denna fina påse.
Jag tog den då vi hämtade varor.
Den är så söt.
-Tack. -Ingen orsak.
Det är inte den baby shower du drömt om.
Nej, den är perfekt.
Och du kan ge den till ditt barn när hon är tillräckligt gammal.
Tack.
38 TIMMAR PÅ FLODEN
Det börjar bli strömt. Det är dags för ett möte.
Jag måste prata om forsen.
Det är då floden blir väldigt guppig,
den är väldigt högljudd och farlig
och det blir det svåraste vi har gjort.
När vi når den, har en av er ett jätteviktigt jobb.
En av er måste titta.
Och den som tittar...
...måste säga vilket håll jag ska styra åt,
så jag åker rätt väg.
För om jag tittar, klarar vi oss inte.
Tänk om vi ser något?
-Jag gör det! -Nej!
Jag säger vem som tittar.
Okej? Jag säger det.
Jag säger vem som tittar.
Testar. Hallå? Är någon där?
Hallå? Testar ett, två, tre. Hallå?
Testar.
-Jag älskar den låten. -Jag med.
-Jag med.
Jag har aldrig hört den förut.
Kan det vara falskt alarm?
Vi går upp till sängen.
Vi behöver handdukar, tvättsvampar, en sax och en massa vatten.
Hinkar med vatten. Det är okej.
Det är okej.
Ta det lugnt. Jag håller i dig.
Saxen är i lådan till vänster. Ja.
-Okej, barnet kommer. -Nej, det händer inte.
-Det händer inte. -Det kommer bestämt.
-Följ med mig. -Det här händer inte.
Det händer. Nu går vi. Kom.
-Jag måste hämta vatten. -Vi gör det.
Okej, då börjar vi.
-Ni två gör ett bra jobb. -Håll käften!
En gång till.
Kom igen.
Ingen fara.
Det är en pojke.
Och din moster trodde att du var en flicka.
Du! Den nya grabben, släpp in mig!
Lås bara upp dörren. Kom igen!
Släpp ut mig. Vad gör du?
Vad?
Vad gör du?
Gary?
Gary!
Du där!
Tom! Han satte fåglarna i frysen!
Jag sa ju att han är helt jävla galen!
Ga...
Tom! Hämta geväret!
Han är galen!
Vad i helvete gör du? Vi släppte in dig i huset!
Vi släppte...
Nej! Helvete!
Din jävla skit! Jag visste att du var en jävla galning!
Din jävel! Vi räddade dig!
Helvete!
Så där ja.
Ja!
Du gjorde det, mamma.
Hej.
Ni ser så vackra ut.
Vad händer där nere?
Får jag titta?
Så vacker.
Tack.
Får jag se ditt?
Oj.
Tack.
Titta här.
-Täck för ögonen. -Är det inte vackert?
Nej! Varför gör du det? Gary, snälla, gör det inte.
-Titta. -Snälla, gör det inte.
-Visa det för barnet. -Nej, Olympia!
Täck för barnets ögon.
Olympia.
Titta!
-Visa ditt barn det. -Låt mig se ditt barn.
-De är inte så hemska. -Låt mig se ditt barn.
Täck för ögonen. Låt mig se ditt barn en minut.
Låt mig hålla ditt barn en minut!
Bara en minut!
Låt mig hålla det en minut.
-En minut. -Titta.
-Okej? -Titta!
Titta!
Nej! Åh, nej, snälla, nej.
-Titta. -Nej!
Titta.
Duktig flicka.
Du, Malorie.
Ge mig barnen.
Kom igen.
Ge mig barnen, annars tar jag dem!
Du, din skit!
Hej!
Vad gör du här?
Har du kommit för att titta?
Öppna ögonen.
Var inte rädd.
Titta på mig.
Titta på mig!
Aj.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen att du inte fick se.
Det är vackert.
Så vackert.
Jag är ledsen.
Det renar världen.
Snälla, skada oss inte. Snälla, håll dig borta från oss. Snälla.
Snälla, gör det inte.
Det är okej.
FEM ÅR SENARE
Lyssna till klicken.
Lyssna till ljudet, om det är svagare eller högre.
Lyssna på det.
Lyssna.
När det är högre är ni på en öppen yta. Hör ni?
Men om det är svagare, är något väldigt nära.
Snälla. Någon? Hallå?
Hallå...
Hallå?
Det finns inget här.
Hej.
Vad är det?
Jag hörde några av dem igen.
Vad?
Några av dem...
...kör omkring.
Kör omkring som om de inte har ögonbindel.
Okej.
Inga fler rundor själva.
Okej.
Vad är det?
Ett varningssystem för barnen. Om de är i fara, ringer de i klockan.
Okej, det är bra.
Den här då?
Det är...
...bara ren överlevnad.
-Ren överlevnad? -Ja.
Hallå?
Är någon där? Hallå?
Testar.
Om det är någon där, snälla svara.
-Hallå? -Hallå.
Vem är det?
-Jag heter Rick. -Nej.
Vem är det?
Rick, det här är Tom.
Vi har ett ställe,
ett läger med tillräckligt med proviant...
Vi har en gemenskap.
Det är tryggt här.
Vi är i slutet av floden.
-Var är du? -Svara inte.
Nära Pike's Quarry.
Herregud, ni är långt borta. Hur många är ni?
Fyra.
Är några av dem barn?
-Säg inget. -Det är okej.
Nej. Varför undrar du det?
För snabbaste vägen hit är via floden
och jag tror inte ni klarar det med barn.
Vänta, floden?
Flyt nedströms så långt ni kan.
Stanna på floden fram till forsen.
Det är strömt där, det är farligt.
Några dog.
Ni måste se klart.
-Vad betyder det? -Vad menar du med att se klart?
Ni måste titta.
Rick, vi har ögonbindel. Vi kan inte titta.
Jag är glad att du sa det.
Någon måste ta...
Förbered er för en två dagars resa i takt med flodens strömmar.
Ta med proviant som räcker längre.
Hur hittar jag er efter forsen, Rick?
Du hör fåglarna.
Vi har många. Följ bara ljudet till oss.
Nerför en liten sluttning hittar ni en vägg med en grind.
Det är vår...
-Det är deras vadå? -Det är vår vadå?
Rick?
-Det kan stämma. -Nej.
-Kan vara sant. -Duger inte.
Rick kan hjälpa oss.
Och tänk om Rick är en av dem?
Han känner till fåglarna.
Gary kände till dem och satte dem i frysen.
Att du ens vill göra det...
-Alla hus har slut på mat. Vi måste. -Tror du inte jag vet det?
När jag var barn hade vi en likadan båt.
Varje sommar tog vi den till sjön.
Ni skulle ha älskat det där uppe. Det fanns träd och blommor.
Vattnet var varmt och det var moln på himlen.
Alla barnen lekte i sjön.
Vi sprang upp- och nerför stranden.
Fanns det barn på jorden?
Ja, precis som du.
Precis som du.
En dag såg vi en jättestor ek.
Den var större än huset.
Så stor att jag inte såg toppen. Gissa vad vi gjorde?
-Klättrade. -Vi klättrade, ja.
Vi klättrade upp till toppen.
Gissa vad vi såg på toppen?
Pojke! Flicka! Sängdags.
Men Tom berättar en saga.
-Mal, vi är nästan klara. -Jag säger det inte igen. Kom.
Flicka, kom.
Nu!
Kom.
Nu!
Sängdags!
-Vad gör du? -Vad gör du?
Nu tror de att de ska klättra i träd med barn, se fjärilar och blommor!
Det är en saga.
Nej, det är en lögn!
De kommer inte att klättra i träd och få vänner.
Varför få dem att tro det?
De måste tro på något. Varför göra det annars?
-Så de överlever! -Det är inte att leva!
Men de dör om de lyssnar på dig!
Livet är vad som kan hända, vad man gör av det.
Man måste lova dem drömmar som kanske aldrig händer
och älska dem som om man kan förlora dem när som helst.
De förtjänar drömmar, kärlek, hopp och en mamma.
De förtjänar en mamma.
Du har inte döpt dem. De heter Pojke och Flicka!
Tänk på det!
Alla beslut jag tagit är för deras skull.
Vartenda ett.
Vet du vad jag såg?
I toppen av trädet?
Jag såg ett fågelbo...
...med fem fåglar...
...som satt på den översta grenen.
Och sen flög de iväg.
Jag hittade det. Sitt!
Det är säkert. Kom in.
Oj!
Nej, det är inte sant.
-De är nog hårda. -Ja.
Kom hit.
Det är så jag gillar dem.
Jag är ledsen.
-Ledsen. -Jag med.
Kom hit.
Ungar.
Det här är jordgubb.
Så smakar en jordgubbe.
-Vad är det? -Tysta.
Helvete!
Är någon hemma?
Ta ut barnen, jag distraherar dem.
Är jag inte hemma om 15 minuter, ta barnen till båten och åk.
-Jag lämnar dig inte! -Mal.
-Nej, jag lämnar dig inte! -Lyssna.
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig. Gå.
-Nej! -Gå, snälla gå.
Sköt om er. Gå!
Jag kommer ut!
-Hej, min vän. -Kan jag hjälpa dig?
Jag tror inte det, min vän.
-Men vi kan hjälpa dig. -Nej. Gå!
-Ta av ögonbindeln. -Backa!
-Hon går ingenstans.
Det är en kvinna och två barn där.
De kommer.
De skadar dig inte.
Helvete.
Tvärtom...
...det är vackert, min vän.
Lyssna. Jag säger det bara en gång.
Vi ska åka nu och det blir tufft.
Ni måste göra allt som jag säger, annars klarar vi inte oss.
Förstår ni?
Var är Tom?
Han kommer inte.
42 TIMMAR PÅ FLODEN
Det är dags.
Minns ni forsen?
Minns ni att jag berättade om forsen?
Den är nära.
Den är farlig och jag kan bara navigera på ett sätt genom den.
Någon måste titta.
-Jag tittar. -Nej, jag bestämmer, okej?
Ge mig bara en sekund.
Jag gör det.
Jag älskar dig så mycket.
Ingen tittar.
Okej?
Vi täcker för ögonen.
Ner på knä. Håll er lågt nere. Håll i hårt.
Rör er inte. Håll i hårt.
Håll i er. Släpp inte. Vi klarar oss.
Håll i er!
Snälla, håll i er hårt!
Flicka! Pojke!
Flicka!
Malorie!
Pojke!
-Fortsätt ropa på mig! -Hjälp mig!
-Malorie. -Ropa mitt namn.
Malorie!
-Jag är här. -Malorie!
-Jag kommer. Var är du? -Malorie.
Var är Flicka? Flicka!
Fortsätt ringa. Jag hör dig!
Fortsätt ringa, Flicka.
Fortsätt ringa.
Duktig flicka.
Bra gjort. Stå upp.
Duktig flicka. Hör ni fåglarna?
Vi ska dit, följ bara det ljudet.
Håll er bakom mig.
Dummer. Hej, dummer.
Titta, Malorie. Dummer. Jag är precis här.
Nej.
Nej, det är du inte.
Nej.
Malorie, titta på mig.
Titta på mig. Malorie, titta på mig.
-Malorie, titta på mig. -Det är inte verkligt.
-Malorie? -Malorie?
Malorie?
Malorie.
Malorie. Titta på mig, Malorie.
-Pojke. Flicka. -Malorie.
Rör er inte. Stanna där ni är!
Titta.
Malorie, titta.
Pojke. Flicka.
Var är ni?
Följ med mig. Titta.
Jag behöver dig. Titta bara på mig.
Kan jag ta av ögonbindeln?
-Pojke! -Är det säkert?
Nej, det är inte jag!
Nej! Behåll ögonbindeln på!
Det är inte verkligt!
Behåll ögonbindeln på. Lyssna på mig!
Lyssna på min röst, det här är min röst!
Flicka, följ med mig. Titta på mig.
Ta av ögonbindeln. Du kan titta på mig.
Är det inte farligt att titta?
Nej, jag är här! Ta inte av ögonbindeln!
Snälla, lyssna på mig!
-Malorie. -Vad? Nej!
-Titta. -Nej, Flicka. Ropa mitt namn.
-Det är vackert. -Ropa mitt namn. Var är ni?
Pojke. Flicka. Var är ni? Ta inte mina barn!
Fortsätt ringa.
Fortsätt ringa. Jag kommer. Fortsätt ringa.
Herregud. Jag har dig.
Vi är trygga. Var är Flicka?
Flicka!
Var är Flicka?
Hon är rädd för dig.
Vad?
Hon är rädd för dig.
Jag är så ledsen.
Jag är så ledsen, rara Flicka.
Jag hade fel. Jag skulle inte ha varit så hård.
Jag skulle inte ha hindrat dig från att leka.
Jag skulle inte ha avslutat Toms saga, för den var inte slut.
När han klättrade till toppen av den stora eken,
såg han vackra saker.
Han såg hundratals barn leka.
Hundratals!
Och han såg fåglar...
...med olika färger
och han såg oss.
Han såg oss från toppen.
Han såg oss tillsammans och vi måste vara tillsammans
och det är inte bara en saga.
Det är det inte, för jag har så mycket jag vill visa dig.
Det är så mycket jag vill att du ser.
Men vi måste göra det tillsammans.
Så jag vill bara att du kommer till mig nu. Snälla?
Kom bara till mig.
Kom bara till mig, gumman.
Jag älskar er så mycket.
Vi måste hitta fåglarna.
Lyssna på fåglarna, okej?
Lyssna på fåglarna.
Lyssna bara på fåglarna.
Malorie!
Var tysta.
Jag vet att du är rädd, men det är jag.
Snälla, var är du, Mal? Jag behöver hjälp!
Kika bara lite och hitta mig.
Kom.
Spring mot fåglarna. Var är fåglarna?
Var är fåglarna?
Den vägen.
Jag hör inte fåglarna!
Det är för högt, det väsnas!
Malorie!
Det är för högt!
Den här vägen!
Trappsteg.
Hallå!
Hallå?
Snälla, öppna dörren!
Jag heter Malorie. Jag har barn!
Hitta Rick och säg att vi följde floden och fåglarna.
Malorie!
-Hjälp! -Titta på mig!
-Snälla! -Titta på mig, Malorie!
Malorie!
Okej. Ta bara barnen.
Ta bara barnen! Snälla, släpp in barnen!
-Öppna dörren! -Titta på mig!
Låt mig se dina ögon!
Okej.
Hon är okej.
Hon är okej. Alla är okej.
Hämta Rick!
Det är okej.
-Malorie? -Ja.
Jag är Rick.
Följ med mig.
Okej.
Den här vägen.
Ni är inomhus och trygga.
Ni kan ta av era ögonbindlar.
JANET TUCKERS SKOLA FÖR BLINDA
Följ med mig.
Fåglarna.
De varnar seende människor när något är i närheten.
Det är inte mycket, men det är alltid något.
Jag hämtar torra kläder åt er.
Hörni.
Ska vi släppa ut fåglarna, så de kan vara med sina vänner?
Ska vi göra det?
Okej.
Malorie?
Malorie Hayes?
Dr Lapham.
Vad heter ni?
Flicka.
Pojke.
Faktiskt...
...så heter du Olympia.
Ja.
Du är döpt efter den snällaste flicka jag någonsin träffat.
Och du heter...
Du heter Tom.
Tom.
Och jag är er mamma.
-Vill ni leka med de andra barnen? -Vill du leka?
Vill du leka?
Tack så mycket.
Undertexter: Irene Peet