"ROTU ON RASISMIN LAPSI, EI ISÄ."
NETFLIX-OHJELMA
Jamal.
Helvetti. Missä olet? Lähetin neljä, ei vaan viisi, tekstaria.
Mikset vastaa? Soita minulle.
Minä täällä taas. Kulta, anna anteeksi.
Anteeksi, en tarkoittanut suuttua. Ole kiltti ja soita.
-Jeffrey tässä. -Hei, olen...
-Paska. -Jätä viesti, niin soitan takaisin.
Jeffrey, täällä Jamalin äiti.
On tiistai, ei vaan keskiviikkoyö. Aamu.
Etsin Jamalia. Hän ei ole tullut kotiin.
Onko hän kanssasi?
Anteeksi häiriö ja varhainen soitto, mutta...
Jos saat viestin ja hän on kanssasi, pyydätkö soittamaan?
Numeroni on 305...
Se on... Hitsi, odota.
Varalta. 305 468 5900.
Selvä.
-Anteeksi. -Tarkistin,
kuten pyysitte, ja auto näkyy.
-Joo. -Se on järjestelmässä.
Emme tiedä muuta.
-Miten se näkyy? -Se vain näkyy.
Miten se on järjestelmässä?
Se vain oli mukana tapahtumassa.
Ehkä sakko, ehkä se hinattiin.
Poikani Jamal ajoi. Hän...
-Sanoitte, ettette ollut varma. -Niin.
En nähnyt hänen lähtevän enkä nousevan autoon.
Mutta auto ei ole pihatiellä.
Hän lähti eilisiltana kahdeksalta. Siitä on yhdeksän tuntia.
Hän palaa keskiöisin.
Hän ei tullut kotiin.
Kun soitin poliisille, he sanoivat autolle tapahtuneen jotain.
-Eivätkö he sanoneet... -Kirjoitin sen ylös.
Selvä. "Tapahtuma."
Hän puhui tapahtumasta.
Ymmärrän. Olen tosi pahoil... Hänet löydetään varmasti.
Kerroitte, ettette ole auton omistaja.
Joten...
Lupasin tarkistaa ajoneuvon tiedot silti. Tein sen.
Hänellä on töitä.
-Mitä? -Harjoittelupaikka.
Jamalilla on arvostettu...
Hänen pitää mennä jonnekin.
-Aivan. -Tämä ei ole hänen tapaistaan.
Etkö voi tehdä katoamisilmoitusta?
En 48 tuntiin.
-Ellei ole todisteita... -Väärinkäytöksistä.
Sitä termiä käytetään vain elokuvissa.
Selvä, jotain pahaa.
-Niin. -Hän ei ole tullut kotiin.
Hän on vastuullinen nuori.
-Auto on voitu varastaa. -Emme tiedä.
Hän on kadonnut! Eikö se riitä?
Hän on 16 - 17-vuotias.
Täytti juuri 18.
Valmistuuko hän kohta high schoolista?
-Joo. -Silloin...
-Mitä? -Hän varmaan -
meni South Beachille. Ette varmaan halua kuulla tätä,
mutta kyse voi olla tytöstä. Teinipojat tekevät sellaista.
Niin.
Tein itse niin samanikäisenä.
Arvostaisin, jos voisitte...
-Teemme niin. -Sanoit niin aiemmin ja nyt lähdet.
-Haluan tietää, mitä tapahtuu. -Sanoin, että kun yhteyshenkilö saapuu...
-Tarkoitan nyt. -Mitä?
-Haluan tietää nyt. -Voin viedä teidät takaisin vastaanottoon.
-Voitte kysyä taas... -Olin siellä jo puoli tuntia.
-En voi... -Se nainen ei ollut yhtään avulias.
-Ymmärrän. -Hän lähetti minut tänne.
-Valitan. -Onko hän järjestelmässä?
Meillä on protokolla.
Olen ehkä vainoharhainen, mutta hän ei ole kotona.
Auto näkyi tutkassanne.
-Auta. -Rouva, heti kun yhteyshenkilö tulee.
Ole kiltti.
-En tiedä, mitä tahdotte. -Onko teillä tietokone?
Vaikka tietokanta, jossa on nimet...
En voi lähteä tutkimaan sitä noin vain.
-Joku voi tulla ja... -Ole kiltti.
Hyvä on.
-Kiitos. -Tarvitsen lisätietoja.
-Sopii. -Hyvä.
Haen vain jotain.
-Etunimi? -Jamal, J-A-M-A-L.
-Sukunimi Connor. -Niin.
-E-R? -Ei vaan O-R.
C-O-N-N-O-R.
-Syntymäaika? -1.5.2001.
Tuomioita?
Mitä?
Onko häntä pidätetty koskaan?
Ei.
Entä nuorisorikollisena?
Mitä?
-Onko nuorisorekisteriä? -Ei.
-Ei mitään? -Ei.
Ei edes luvatonta oleskelua tai pikkuvarkautta?
Hän ei ole edes kävellyt punaisia päin.
-Mitä? -Ei mitään.
Ei pidätystietoja.
Onko muita nimiä?
Lempinimeäkö?
-Isä sanoo häntä J:ksi. -Ei vaan aliaksia.
-Mitä? -Aliaksia.
Tiedättehän.
Katunimeä.
Katunimeäkö?
Niin. Jos hänet on pidätetty toisella nimellä.
Jos hän käytti muuta nimeä.
-Ei muuta. -Häntä ei ole ikinä pidätetty.
Jos häneltä on otettu sormenjäljet,
tai jos on hän on saanut varoituksen.
-Katunimi? -Niin.
-Kuten Peanut tai Black? -Aivan.
Tai Pookie.
Niin, rouva.
No, on June Bug.
-June Bug. -Jep.
-Hänen katunimensäkö? -Hitto vie.
-Onko se? -Ei.
Ei alias eikä katunimi.
-Varmastiko? -Käytin sitä, kun hän oli pieni.
Ja yhä, kun haluan nolata hänet kavereidensa edessä.
Katunimeä ei ole.
Voitko etsiä tietokoneelta...
-Teen sen. -...ja selvittää, mitä tapahtui?
Haluan vain varmistaa oikeat tiedot, jottemme tuhlaa aikaa.
Hyvä on.
Pituus?
188 senttiä.
Ehkä enemmän viime mittauksen jälkeen. Hän on kasvanut.
Paino?
Noin 82 - 84 kiloa.
Lasit.
Cornrow-letit.
Vaaleanvihreät silmät.
Hyvä.
Muistatteko vaatteet, jotka hänellä oli yllään?
En tiedä. Varmaan farkut ja t-paita.
Selvä. Onko mitään erottuvia...
Syntymämerkkiäkö?
Arpia, tatuointeja tai kultahampaita. Jotain sellaista.
Ei tatuointeja eikä kultaa.
Ainoa arpi on tässä kohti vatsassa.
Mistä se tuli?
-Arpiko? -Mistä hän sai sen?
Ai mitenkö?
Kai molempia.
-Onko sillä väliä? -Rouva.
-Ei jengitappelusta. -Selvä.
-Kuulkaa... -Onko niin moni 188-senttinen musta -
mukana yön selkkauksissa,
että pitää tietää, onko vatsassa arpi?
Jos haluatte löytää hänet.
Jamal on härkä. Nouseva merkki on neitsyt.
Hän on ujo ja katsoo pois hymyillessään.
-Haluan vain... -Hän soittaa kitaraa.
-Bluesia ja rockia. -Rouva.
70 - 80-luvun bändejä. Yritin soittaa Funkadelicia ja DeBargea,
mutta hän tykkää klassikoista.
-Clapton ja Van Halen. -Selvä.
Hän on kova syöttäjä.
-Kuulkaa. -Kasvissyöjä.
Vihaa paistettua kanaa ja pelkää klovneja.
Kävelee kuin urheilija mutta osaa Emily Dickinsonin runot.
Hän alkaa yhä itkeä, kun kuulee "Lohikäärme Puffin".
Anteeksi.
Tykkään Emily Dickinsonista.
"Se on paljon parempi asia kuin mikään ennen tekemäni.
-Se on paljon parempi..." -Charles Dickensiä.
En usko.
Joka tapauksessa tutkin asiaa.
Suuttuiko hän mistään eilisiltana?
Miksi?
Jos hän halusi häipyä -
rauhoittumaan hetkeksi.
Ei.
Selvä on.
-Ottakaa donitsi. -Oikeasti?
Mitä voin sanoa? Tykkäämme niistä oikeasti.
Uskomatonta.
Hitto!
Olethan sinä tulossa?
Selvä.
Ei vielä.
En tiedä.
Scott, sanoin, etten tiedä.
Olen yrittänyt selvittää.
Koska he väistelevät.
En tiedä, miksi.
Se ei ole totta. Tiedän minä osittain.
Olen rauhallinen. Se ei auta.
Siksi olisi kiva, jos tulisit.
Soitin melkein tunti sitten.
Tiedän, paljonko kello on.
Tiedätkö, mitä?
Jos olisit kotona omassa sängyssäsi -
etkä toisen luona, emme puhuisi tästä.
En minä aloita.
Sanoin, etten.
Minä lopetan, mutta sinun...
Odotushuoneessa jossain perällä.
Kun tulet portista, käänny vasemmalle ja parkkeeraa eteen.
Mene vastaanottoon.
Kysy konstaapeli Larkinia.
Larkinia.
En tiedä. Joku -
matalan tason aloittelija, ei kovin fiksu.
Joo, selvä. Hei.
Paska.
Äiti täällä taas, kulta.
Tiedän, että olet yhä vihainen.
Ja -
sanoimme molemmat kaikenlaista,
mitä ei olisi pitänyt, mutta olen huolissani sinusta.
Ole kiltti ja soita.
-No? -Tapahtui välikohtaus.
Välikohtaus?
Antaisitteko minun kertoa?
Jotain tapahtui. Emme tiedä, mitä.
Auto pysäytettiin,
ja tutkimus on käynnissä.
Mitä se tarkoittaa?
En voi kertoa muuta.
Komisario Stokes tulee yleensä kahdeksalta.
Tiedot kulkevat hänen kauttaan.
Anteeksi, kuka?
Komisario Stokes. Hän on yhteyshenkilö.
Olen aika uusi. En tunne häntä.
Hänet kutsuttiin tänne heti, mutta...
-Muttei ehkä tule muutamaan tuntiin? -Hänet kutsuttiin.
-Mutta yleensä silloin. -Ilmeisesti.
Ei käy.
-Rouva, asia on niin. -Ei. Soitin poliisille aamukolmelta.
-Autoni... -Auto ei ole teidän.
Poikani auto!
Poikani on kadonnut.
Onko hänet pidätetty?
-Ei. -Ehkä?
-Emme tiedä vielä. -Emme tiedä mitään.
-Emme paljoa. Juuri niin. -Onko poikani pidätetty?
-Teidän pitää odottaa yhteyshenkilöä. -Istuin aulassa -
-puoli tuntia, ennen kuin tapasimme. -Ymmärrän huolenne.
En usko, että ymmärrät.
-Minulla on lapsia. -Kuinka vanhoja?
-He ovat... -Onko yksikään musta?
Anteeksi?
Onko sinulla mustaa poikaa,
näin pitkää,
joka voi olla pidätettynä aamuneljältä?
-Rouva Connor... -Ellis-Connor.
Rouva Ellis-Connor,
teen parhaani...
-Onko mustaa poikaa? -...selvittääkseni...
Puhutteko oikeasti siitä?
Olemme puhuneet jo.
Ei, rouva.
Minulla on kaksi -
pientä tyttöä.
Valkoista.
Unohda sitten empatiataktiikka.
Koska, usko pois,
et tiedä mitään.
Selvä.
Ihan sama.
-Luulin, että meillä oli... -Miksi olet yhä täällä?
-Mitä? -Mene.
-Mitä? -Etsi Jamal.
-Etsi poikani. -Komisario Stokes -
-tulee koska vain. -Ihan sama. Sinullakin on virkamerkki!
-Teillä... -Rouva.
...on tietokoneet, kännykät ja radiot.
Etkö voi mennä ovesta -
ja selvittää, missä poikani on?
-Minä... -Missä hän on?
Ymmärrän teitä.
Tämä on varmasti vaikeaa.
-Älä höpötä. -Kuulkaa, rouva.
-Älä sano rouva. -Selvä.
Hyvä on.
Kuulkaa,
kun komisario Stokes tulee,
vien teidät välittömästi hänen puheilleen.
Selvitämme, missä Jerome on.
Jamal.
-Nimi on Jamal! -Anteeksi.
-Uskon... -Helvetti!
-Älkää huutako! -Hyvä on!
Hyvä on.
Selvä.
Minä...
Aloitan alusta.
Pyydän -
kovasti anteeksi, jos vihjasin, ettet yritä parastasi.
Ymmärrän, että olette huolissanne.
Mitä?
Sanot koko ajan, että ymmärrät -
ja olet myös huolissasi.
Onko se jostain koulutusvideosta?
-Ei. -"Ongelmallinen ihminen -
-pitää rentouttaa." -Mitä?
"Tilanne pitää laukaista ja tunteita myötäillä."
Minulla on psykologian tutkinto. Opetan yliopistossa.
Tunnistan johdattelun.
Rouva. Neiti Connor.
-Ellis-Connor. -En johdattele teitä.
Yritän vain olla kiltti.
Varmasti.
-Sinä... -Kuulkaa.
Meillä on protokolla.
Minä...
Minun pitäisi seurata sitä, mutta selvitän,
jos voin vetää parista narusta.
Ennen komisario Stokesin tuloa.
Hankin lisätietoja.
-Se olisi hienoa. -Selvä.
Odottakaa hetki.
Tarvitsetteko mitään?
Yritän vain olla ystävällinen.
Vähän vettä.
Käytävällä on juoma-allas.
Hienoa.
Ovesta vasemmalle.
-Kiitos. -Niitä on kaksi.
-Vierekkäin. -Oveako?
Juoma-automaattia. Löydätte ne kyllä.
Rakennus on vanha. Kun se tehtiin, se oli...
Rotueroteltuko?
Niin.
Siinä...
Juoma-altaiden päällä on -
muistokyltti.
Se on omistettu Big Fivelle.
Big Sixille.
Big Sixille!
Niin. Abernathylle ja...
En muista kaikkia. Se on -
vain historiallisesti kiinnostavaa.
Tiedättehän.
He tekivät paljon -
ihmisten eteen.
Voihan perkele.
-Anteeksi, oletko... -Tekstasin Amyltä aikatauluasi.
Mikä vei näin kauan?
-Mitä? -Anteeksi, sir.
-Tuo nainen on ollut tosi hankala. -Tulin Jamal Connorin takia.
Aivan. Nainen tulee pian.
Tiedän toistaiseksi vain, että auto pysäytettiin.
Kolme mustaa miestä uudessa Lexuksessa,
-luulen. -Hetkinen.
Erääntynyt rekisteri tai kuski tekstasi, syy ei ole selvä,
mutta jotain oli. Järjestelmässä ei ole paljoa. Yleistutkimus hoitaa.
-GIU, vai? -Ei varmaan iso juttu.
Tuttu GIU:sta kertoi asiasta.
-Hidasta. -Se on protokollan vastaista.
Yritin vain pitää alkuasukkaat kurissa ratsuväen tuloon.
Hyvä, että tulit.
Konstaapeli Larkin, vai? Haluan vain ymmärtää...
Se narttu on aivan sekaisin.
Minullakin on lapsia,
mutta hän veti nollasta gettoon silmänräpäyksessä.
Rouva, tämä on komisario...
-Hitto, Scott. -Kaikki järjestyy kyllä.
Missä poikamme on?
Komisario Stokes on tulossa. Valitan viivästystä.
He eivät ole kertoneet mitään. He eivät tiedä, onko Jamal pidätettynä.
Haluan jutella poikaani kuulustelevan tutkijan kanssa.
Kuten sanoin teidän...
Hänelle, en voi kertoa muuta.
-Heti. -Kuka oikein olette?
Scott Connor, Jamalin isä.
-Tarkoitan... -Olen FBI-agentti.
-Valitan sekaannusta. -Joo.
Poikani on alaikäinen. Meillä on oikeus puhua hänelle.
-Pahoittelen. -Scott.
Älä pahoittele, vaan vie minut tutkijan luokse.
-Scott! -Mitä?
Hän täytti viime kuussa 18.
Paska, tiesin sen. Ostin hänelle sen auton.
-Tiedät sen. -Ei se haittaa.
-Kello on neljä. En ole saanut kahvia. -Ymmärrän.
Komisario Stokes tulee kohta.
Haluan tietää pojastani. Olit yhteydessä tutkijaan.
-Haluan puhua. -Ei.
Mitä?
En ollut yhteydessä GIU:n tutkijaan.
-Sanoit hetki sitten niin. -Se ei ole totta.
Joku GIU:sta luki minulle toisen käden tietoja -
päivän lokista, ei muuta.
En ole puhunut kenenkään kanssa.
Seuraamme protokollaa. Yhteyshenkilö on osa sitä.
-Etkö tiedä, milloin hän tulee? -Toivottavasti pian.
Voitte odottaa jossain muualla, jos haluatte.
Jättäkää numeronne. Soitan hänen tultuaan.
Kulmauksessa on Denny's.
-Se on lähellä. -Kiitos. Me odotamme.
Sopii.
-Haluatteko kahvia? -Ei kiitos.
Se maistuisi.
-Kermaa tai sokeria? -Mustana.
No...
Se on varmasti pikkujuttu.
Aloitin työt vasta, mutta näin käy kuulemma joka ilta.
Yövuoro on tosi pieni.
Tiedonvälitys kestää ikuisuuden.
Pyydän anteeksi, jos olin...
Ei se mitään. Anteeksi, kun tultuanne minä...
-Joo. -Anteeksi mistä?
Ei mistään.
-FBI:stäkö? Mahtavaa. -Kiitos.
Unelmatyöni.
-Niinkö? -Käyttäytymisanalyysi.
-Oikeasti? -Hain,
mutta tarvitsin tutkimuskokemusta, joten liityin poliisiin.
Toivottavasti ratkaisit differentiaaliyhtälöt.
Tutkinto rikostekniikasta. Hyvä, Gamecocks!
Hyvä. Ted Bundyn prikaati on hiton fiksua.
Ted Bundyn prikaati, mahtavaa.
He vihaavat nimeä.
Sanomme niin suututtaaksemme.
-Aivan. -Voin suositella sinua.
-Niinkö? -Soita.
-Se olisi hienoa. Kiitos. -Ei kestä.
Se Lexus on nimissäni.
Poikani auto on nimissäni.
Scott Allan Connor. Se oli synttärilahja.
-Hienoa. -Käytetty. Silti aika luksusta.
-Ihan sama. -Hän teki kovasti töitä.
-Hintava. -Hän ansaitsi sen.
Se oli vakuutuksessani.
Voin kertoa kaiken tutkijalle,
kun viet minut sinne.
Aivan. Siis kahvia.
Mustana.
Hoituu.
Mitä?
-Mitä? -Ei mitään.
Siis jotain. Mitä?
Mikset samalla kuivaa hänen hiuksiaan ja hiero hänen käsiään?
-Kendra, olin vain kohtelias. -Ihan sama.
-Riehuminen ei auta asiaa. -En riehu.
Heillä on poikamme.
Haluamme tietää, missä hän on. Ei se oo monimutkaista.
Tämä on byrokratiaa. Odotat pahinta, vaikka se on varmaan ihan eri jutska.
Olen töissä virastossa. Alaisen pieksäminen ei auta.
Olen ollut täällä lähes tunnin.
-Sanonpahan... -"Sanon."
Sanon?
"Sanon."
"Sanonpahan" on vanhahtava.
Sitä ei käytetä paljoa.
Oikeasti?
Jamal ei puhu mustien englantia.
-Et saa käyttää junttien kieltä. -Hitto...
Puhut, miten sattuu. "Eri jutska."
-Lopeta se paska. -"Eri jutska?"
"Se on varmaan ihan eri jutska."
Hitto vie, Kendra.
-"Eri juttu." -Selvä.
Älä käytä puhekielisiä ilmauksia.
Jätetäänkö saivartelu?
Ei tämä ole saivartelua.
Varmistin, että Jamal puhuu huolitellusti.
-Tiedän. -No hyvä.
Itse sanoit "oo" hetki sitten, mutta minä en saa. Käy järkeen.
Sanoin niin korostaakseni.
Puhut huolimattomasti.
Joka pikkujuttu on vaikea.
Tämä ei ole pikkujuttu.
Yritin auttaa häntä sopeutumaan,
mutta on isku vasten kasvoja, että puhut kuin maalaisjuntti.
Voimmeko...
Keskitytään nykytilanteeseen -
ja etsitään J:tä eikä jauheta viimeisestä viidestä vuodesta.
-Sopiiko? -Joo.
Hyvä.
En pakottanut sinua sopeuttamaan häntä.
-Ihan sama. -Annoin sinun nimetä hänet.
Annoit?
-Taas mentiin. -Vai?
Olen pahoillani. Pidän teistä irlantilaisista,
mutten kestänyt nimeä...
Mitä ehdotitkaan silloin?
Seamusia.
Ei hitossa.
Liam tai Aidankin olisi kelvannut.
Hitto.
Halusin muistaa veljeäni.
Luulin, että ymmärsit.
Ymmärsin.
Tiedätkö,
et ehkä muista, mutta Jamal on arabiaksi "kauneus".
Miten voisin unohtaa?
"Hei, Kauneus. Heitetäänkö palloa?"
Kun hän tulee täysi-ikäiseksi,
voimme vetää viskiä baarissa.
-Hitsi. -Hänen ystävänsä -
-Siveys ja Äidinmaito voivat ajaa. -Oletko tosiaan noin herkkä?
Ei, Kenny. Älä viitsi.
Sinua on vain hauska kiusata siitä. Nimi on hyvä.
Et edes käytä sitä.
"J" sitä ja "J" tätä.
Se on lempinimi. Miehet lähentyvät niin.
Sano se kuin mies. Vihasit nimeä aina,
koska se on liian musta.
Itse sanoit juuri -
-Seamusia liian irlantilaiseksi. -Nimi on haitaksi.
No, skaalalla -
Eric Holderista Darnell Jacksoniin -
Jamal on Darnellin kohdalla.
On varmaan kamalaa olla noin etääntynyt omasta verestä.
Hyökkäisin hänen takiaan vaikka helvettiin.
Hän on ainoa poikani.
-Soitetaanko taas? -Yritin jo 15 kertaa.
Se menee vastaajaan.
Samoin. "Hei, Jamal tässä. Siunattua päivää."
Milloin se paska alkoi?
Kirkossa minun ja äidin kanssa.
Kiitos muuten.
-Mistä? -Veit hänet dialyysiin.
-Älä viitsi. -Olit avuksi.
Bobby on kuin oma äitini.
-Tiedän. -Kova vanha muija.
Hän arvostaa sinua kovasti.
Hän syyttää minua kaikesta.
Näytät hyvältä.
-Hitto. -Näytät sinä.
-Älä aloita. -Emme ole nähneet sitten...
-Tiedän. -Saanhan huomata?
Mitä odotit?
Että rapistuisin ilman sinua?
Sitäkö toivoit?
-Unohda se. -Joo, unohdetaan vaan.
Etsitään poikamme ja palataan kehän nurkkiin.
Sopii.
Onko se Jamal?
Ei.
Missä hän oli illalla?
-Ulkonako? Kenen kanssa? -En tiedä.
Etkö?
-Miksi tietäisin? -Hitto, Kendra.
En utele, kun hän lähtee. Hän on aikamies. Luotan häneen.
Itse vaadit J:n huoltajuutta. Se sopi minulle.
-Mutta olet vastuussa... -Eikö suhteemme pitänyt jättää?
-Sopii. -Selvä.
En halua jauhaa, mutta hän menee pian West Pointiin.
-Ei sovi, että hän... -Taas mentiin.
Eikä.
Kun hän oli käymässä, hän näytti gangsterilta.
Gangsterilta?
Niin, gangstalta. Sanoin sen.
Koska hän ei käytä herrainvaatteita?
Pussihousut, cornrow-letit -
ja tyhmä kävely, jonka hän yhtäkkiä keksi.
Hän on teinipoika.
-Hetki sitten aikamies. -Hän yrittää oppia, kuka on.
-Niinkö? -Hän tutkii identiteettiään.
Hitto. Nyt cornrow-letit.
Huomenna hän auttaa OJ:tä etsimään tappajan.
Näetkö? Juuri nuo kommentit.
Et tajua. Hänen maailmansa ei ole kuin omasi.
Onpas. Täysin.
Arvostan sitä, miten kasvoit -
Liberty Cityn kovilla kaduilla -
ja moottoritien varrella ilman palveluita. Olen aina ihaillut sitä.
Senkin vuoksi minä...
Mitä?
-Mitä? -Se ei ole hänen maailmansa.
Hänen maailmansa on kuin omani. Teimme sen eteen kovasti töitä.
Käytimme melkein neljännesmiljoonan parhaisiin yksityiskouluihin.
Hän kasvoi Coral Gablesissa. Hän sai kaikki edut.
En salli hänen taantua...
Mihin?
Sano se.
Hänellä ei ole tekosyytä joutua tähän tilanteeseen.
Mihin tilanteeseen?
-Emme tiedä, mitä tapahtui. -Jotain tapahtui. Arvaan kyllä.
Miksi syytät häntä ennen kuin tiedät mitään?
-Hän ajelee mustien kanssa. -Taivas varjele.
-Älä tee noin. -Oikeasti?
Olemme kaksin. Ei tarvitse teeskennellä.
-Mitä? -Älä viitsi.
Onko ongelma se, että he ovat mustia?
Entä jos...
Mistä tiedät, kenen kanssa?
Hän sanoi.
-Poliisiko? -Niin.
-Milloin? -Kun tulin sisälle.
Hän ei tiennyt tuntiin mitään.
Heti kun tulit, hän tiesi kaiken.
En sanoisi kaikkea.
Kertoiko hän kahdesta muusta?
-Heidät pysäytettiin. -Mustasta. Ei kertonut minulle.
Miksikähän?
-En välitä. Haluan tietää, keitä he ovat. -Eikö uusi kamusi kertonut?
Ei.
Se osoittaa -
huonoa harkintakykyä.
Ei välttämättä.
Hän saa ajella ystäviensä kanssa joutumatta putkaan yökolmelta.
-Ei kukaan väitä... -Vaikka mustien ystäviensä.
-Keiden mustien ystävien? -Älä. Mitä sinä...
Etkö tajua, mitä sanot?
Sanon juuri näin. Keiden mustien? Oliko hän Jeffreyn kanssa?
Vai Naten ja Mannyn, joihin luotamme?
-Se olisi eri asia. -En tiedä.
-Hän ei ollut Alin kanssa. -Al on lomalla Euroopassa.
Al on hänen ainoa musta ystävänsä.
-Sitä tarkoitan. -Hassua,
niin minäkin.
-Minä... -Uskot, ettei yläluokkainen poikamme -
saa olla mustien nuorten kanssa,
koska päätyy syylliseksi.
Puoliksi valkoinen ja musta eikä paskan väliä, minkärotuinen poikamme,
joka sai huippupisteet kirjoituksista ja fysiikasta,
tajuaa olla tekemättä virheitä tyhmien riskien takia.
Varsinkin suuruuden kynnyksellä.
Hän ymmärtää, pidät siitä tai et,
että valinnoilla on seurauksia.
Jos housut roikkuvat persuksissa -
ja tukka on getosta...
Ei ole oikeutta valittaa, kun valkoinen nainen puristaa käsilaukkua?
Ei voi valittaa, kun yksikään nainen puristaa.
Se ei ole... Ei.
Väität, että toisten mustien kanssa olo on tyhmä riski.
-En minä sitä tarkoita. Tiedät sen. -Kysyn jotain.
Jos Jamalin kanssa olisi ollut kaksi valkoista, syyttäisitkö häntä?
-Olisiko se ollut moka? -Jos en tuntisi heitä,
totta hitossa olisi.
Scott,
eduilla ei ole mitään väliä.
Maailma katsoo häntä yhä kuin minua.
-Ei kuin sinua. -Hitsi.
Näen, mitä on meneillään.
Lähdin vain kuukausia sitten, ja täytät hänen mielensä -
uhrimentaliteetilla.
-Tiedätkö, mitä? -"Voi minua."
-En täytä. -Joo.
Älä syytä minua, vaan katso peiliin.
Onko syy minun?
Sinä katosit tärkeään aikaan hänen elämästään.
Mitä?
Tiedät täysin.
Valmensin baseballia 10 vuotta.
Kävin joka konsertissa.
Jäikö yksikään peli tai tapahtuma väliin?
-En tarkoita sitä. -Mitä sitten?
Jätit hänet.
En jättänyt.
-Jätit. -Paskat.
-Jätit. -En.
Valitan, mutta teit juuri...
-Tiedätkö, mitä? -Jätit! Sinä häivyit!
En jättänyt häntä, vaan sinut.
En tarkoittanut sitä niin.
Minä vain...
En jaksa enää riidellä samasta asiasta -
yhä uudelleen. Siksi lähdin.
En...
Tiedäthän.
-Paska. Kenny, anna anteeksi. -Lopeta.
Laske lapio ja lakkaa kaivamasta.
J pääsee pian upseeriksi yhteen maailman parhaista instituutioista.
Työni on tehty. Hän on nyt mies.
Olen hänestä ylpeä.
-Tiedän. -Et voi sanoa,
etten tehnyt työtäni isänä.
Hyvä on.
-En ole isäsi. -Selvä.
Hän lähti.
-Hyvä on. -Älä sano niin.
-Ole kiltti. -Minä tajuan.
Kenny.
Kaikki järjestyy.
Yritetään rauhoittua.
Olen aina levoton tähän aikaan yöstä.
Et tiedä yhtään.
Olen yleensä hereillä tähän aikaan.
En ole nukkunut koko yötä sitten pojan syntymisen.
Useimpina öinä herään täysin sikiunesta.
Sydän hakkaa niin, että se tuntuu korvissa.
Aina tähän aikaan.
On liian myöhäistä nukahtaa -
ja liian varhaista aloittaa päivä.
Sinä vain kuorsaat.
Yleensä seison hänen ovellaan -
ja kuuntelen hengitystä.
Joskus menen sisälle -
ja kosketan hänen kaulaansa -
tai olkapäätään.
Valehtelen itselleni:
"Älä pelkää, Kendra. Hän on iso ja vahva.
Maailma ei pärjää hänelle."
Kunnes nalkuttava tunne palaa ja mietin, kuinka herkkä hän on.
Ja herään painajaiseen,
jossa joku tekstasi citymaasturissa, joku löi baarissa -
tai jonkun umpisuoli puhkesi kehitysmaassa.
Useimmat äidit ovat öisin rationaalisia ja nukahtavat,
mutta joskus näen painajaisissani hirttoköysiä ja ristejä -
sekä valkoisia miehiä pystytukissaan.
Viime kesänä,
kun Jamal halusi ajaa Jeffin kanssa Bonnaroohon, minä olin...
-Minä... -J ja minä luulimme,
että olit kanaemo -
-ja pidit häntä liian nuorena. -Mitä?
-Jatkoimme eteenpäin. -Ikä ei liittynyt siihen.
Isoisäni taisteli Okinawalla 17-vuotiaana.
Liian nuori?
Ei se sitä ollut,
vaan sitä, että he aikoivat ajaa syvän etelän poikki.
Poikani yksin valkoisen pojan kanssa -
ajaen Shermanin marssireittiä väärään suuntaan.
Hän ja Jeff ehkä tankkaisivat pikkukaupungissa.
Hän ei tajuaisi mitään, koska kasvatimme hänet uskomaan -
hyvään maailmaan.
Hän alkaisi räpyttää silmiään söpölle valkoiselle tytölle.
Ehkä he menevät purilaiselle paikkaan,
joka onkin alt-rightin paikka.
Ehkä -
joku tyyppi, jolla on hakaristitatuointi hauiksissa,
on juonut liikaa -
eikä tykkää pojan ulkonäöstä,
koska tämä myrkyttää maan rotupuhtauden.
Mutta pahin uni, joka toistuu aina,
on se, kun poliisi pysäyttää hänet ilman syytä.
Näen nilkkamittaiset saappaat,
virkamerkit -
ja pamput.
Ajattelen yötä, kun olin -
viisivuotias -
ja näin rauhallisen äitini lattialla -
itkemässä keittiössä, koska poliisit olivat hakanneet -
Arthur McDuffien kuoliaaksi ja heidät vapautettiin syytteistä.
Ja sinä -
nukuit pikkupoikana kaupungin toisella puolella -
ja uneksit poliisiksi tulemisesta.
Minua pelottaa.
-Älä pelkää. -Niinkö?
Se oli harmitonta. Musiikki oli varmaan liian kovalla.
-Niinkö uskot? -Hän tykkää siitä.
Tai kavereilla oli kaljaa takapenkillä. Nuorena tehdään villejä juttuja.
Ei suututeta näitä tyyppejä.
Pysytään -
rauhallisina.
Puolessa tunnissa syömme Denny'sissä -
ja opetamme hänelle tapoja.
Oletteko jutelleet vasta?
Joka päivä.
-Tekstaamme. -Ei.
Oletko -
-jutellut hänelle... -Mistä?
West Pointista.
Mitä siitä?
-En halua sekaantua. -Mitä siitä?
-Hän... -Mitä?
Hän miettii asiaa.
Miettii mitä?
Puhu hänelle.
Mistä?
Hän saattaa mennä farmiliigaan.
Tai kokeilla kitaransoittoa.
Niinkö? Hitto.
-Taasko? -Varmaan vain lykkäys. Hän pelkää sanoa.
Kannattaakin pelätä.
Eihän idea ole sinun? Rohkaisetko tätä hölynpölyä?
Hän ei ole tarpeeksi hyvä baseballissa. Hänellä ei ole lahjoja.
Rankka tilinteko, jonka tein minä -
etkä sinä, kiitos vain.
Ja kitara?
-Aikooko hän soittaa elääkseen? -Et uskaltanut jahdata unelmiasi -
mutta älä kosta hänelle. Anna hänen kokeilla.
Hän käyttää vähän aikaa itsensä löytämiseen.
Puhut itsensä löytämisestä, mutta yhtäkkiä hän on 40-vuotias -
collegea käymätön, jonka ÄO on 150.
Hän tienaa 450 taalaa viikossa hiton hääcoverbändissä.
Hänet palkkaa tyyppi, joka käyttää häihin 100 tonnia,
koska ei tuhlannut 10 vuotta jahdatessaan unelmiaan curlingista -
tai suuresta amerikkalaisromaanista.
-En tarkoita sitä. -Perheeni miehet -
ovat palvelleet maata joka sukupolvessa. Hän ei saa rikkoa perinnettä.
-Scott. -Ei onnistu.
Keskustelu päättyi.
Anteeksi keskeytys.
Kahvia mustana.
Kiitos.
Sain teille lisätietoja.
En paljoa.
Tarkistin pidätyslokin.
Poikanne oli kyydissä,
kun Lexuksenne pysäytettiin.
Vahvistin myös, että autossa oli kaksi muuta mustaa miestä.
-Miksi heidät pysäytettiin? -Loki on epätarkka.
-Yleinen rikevaihtoehto oli merkitty. -Mitä se tarkoittaa?
Partiopoliisi vain valitsi sen -
auton läppäristä. Hän valitsi ruudun.
Se ei sano mitään.
Se ei ollut ajojahti,
varastettu auto, etsintäkuulutus -
-tai muu paha juttu. -Keitä muut olivat?
En saa...
Tämä on meidän välistämme.
DeShawn Rolle ja Jarvis Bell.
Tunnetko?
20-vuotiaalla Bellillä on riketuomioita. Etsintäkuulutettu.
-Mistä? -En voi kertoa.
Näetkö, mitä tarkoitan?
Vielä yksi juttu.
Vilkaisin poikanne sometilejä.
Sillä aikaako, kun seisoskelimme täällä?
Some on ensimmäinen pysäkki kadonneiden kohdalla.
-Älä. -Totta.
Opin sen koulutusvideosta.
Poikanne postasi Instaan.
Se oli tarra Lexuksenne takapuskurissa.
"Tähdätkää poliiseja puhelimen kameralla, kun he pidättävät."
-Mitä? -Niin siinä lukee.
-"Tähdätkää poliiseja?" -Joo.
-Ne sanat olivat isoilla kirjaimilla. -Olet väärässä.
Loppu oli pienellä,
joten kauempaa siinä luulee lukevan vain "tähdätkää poliiseja".
Ei minun poikani.
Pelkään niin.
-"Tähdätkää poliiseja." -Jotka tekevät vain työtään.
-Eikö muuta näe? Hemmetti. -Joilla on perheet.
Perkele.
Pitää tähdätä, koska on osa vallankumousta.
-Kendra. -Mitä?
Auto on nimissäni.
Kyse ei ole meistä. Poliisi pidätti poikamme.
Hänen tarrassaan lukee "tähdätkää poliiseja".
-Olen poliisi! -Scott.
-Olen poliisi! -Kyse on kamerapuhelimesta.
Hitto! En välitä sinusta -
ja ammatistasi, vaan poikamme löytymisestä.
Tiesitkö tästä? Näitkö sen?
Et kai tiennyt siitä?
-Sano, ettet... -Kuuntele.
Hänen koulussaan on kolme mustaa poikaa.
Kolme yli neljästäsadasta.
Ne kaksi muuta ovat pari.
-Hän... -Tajuan.
Hän on yksi harvoista kalliin yksityiskoulun mustista -
eikä MLK Seniorista,
jossa on metallinpaljastimet,
mikä oikeuttaa laittamaan Lexukseen tarran,
jossa käsketään tähdätä auton maksanutta typerystä.
Hänellä on paljon mielen päällä.
-Hän on masentunut. -Hitto.
-Ja ymmällään. -Paskat. Pahoittelen raivoani.
-Minä ymmärrän. -Missä Jamal on?
Kerroin jo kaiken,
vaikkei olisi pitänyt.
Minun pitää odottaa komisario Stokesia.
Käyn katsomassa tietokonetta vielä,
josko joku olisi pannut lisätietoja tällä välin.
Tiedätkö, mitä? Istuin täällä melkein puoli tuntia.
Et kertonut mitään.
Paitsi rotuerottelun aikaisesta kierroksesta rakennuksessa.
Heti kun valkoinen mieheni tuli,
autat meitä kaikin keinoin.
-Kendra! -Miksi?
Ettekö halua, että käyn tietokoneella?
Jos se sopii. En tiedä etunimeäsi.
-Paul. -Paul, se olisi hienoa.
Sopii.
-Lisää? -Se olisi hienoa.
"Se olisi hienoa."
Tiedätkö, mikä muu olisi? Jos olisit välillä puolellani.
Hitto, Kendra.
Kiltteytesi oksettaa minua.
-"Tähdätkää poliiseja." -Siksikö mielistelet?
-En. Haluan lyödä nyrkin seinästä läpi. -Ajattele Jamalia.
-Älä viitsi. -Ajattele kerrankin -
hänen näkökulmastaan.
Hän on ainoa musta,
jonka useimmat valkoiset oppilaat tuntevat.
Useimmat heistä -
tapasivat ainoan mustan,
kun jamaikalaishoitaja pyyhki mummon perseen -
tai kun he auttoivat rakentamaan -
taloa köyhille Princetonin-hakemusta varten.
-Ymmärrän. -Yritä ymmärtää,
että Jamal -
on heräämässä.
Heräämässä. Mihin?
Tähän.
Selvä.
Ja?
Ja -
Philando Castile.
Ja Eric Garner.
Ja Tamir Rice.
Aina kun niin käy,
hänen maailmansa tulee ahdistavammaksi.
Se ahdistaa molemmilta puolilta,
koska hänen valkoiset ystävänsä luulevat hänen edustavan rotuaan.
Eikä hänellä ole muita mustia tukenaan.
Valkoiset lapset katsovat häntä.
Hänellä on valtavat paineet -
olla sanojensa mukaan "rodun kasvot".
Hän sanoo, että tuntee olevansa rodun kasvot.
-Onko hän sanonut niin? -Monesti.
Hän ei ole ikinä kertonut.
Kulta, katso itseäsi -
ja minua ja kerro, mistä luulet sen johtuvan.
Kun heidät ammutaan,
hän tuntee heidän henkensä.
Se tarra oli...
Mitä?
Oikeasti. Minä...
Haluan ymmärtää.
Näetkö,
että Jamal on oikeassa?
Nuoret voivat vain videoida poliiseja. Se on ainoa puolustautumiskeino.
Paska. Jos minut pysäytetään, se on minunkin ainoani.
Maailma on sellainen,
tajuat sitä tai et.
Tajuan minä.
Minä ymmärrän.
Minä vain...
Hänen olisi pitänyt tajuta, minne se voi johtaa.
Minne?
Tännekö?
Tänään? Tarran vuoksiko? Luuletko, että kyse on siitä?
-Se ei auttanut. -Tarrako?
Jos partioin poliisina aamukahdelta -
ja on syytä epäillä...
Riittäisikö tarra syyksi?
Ilman muuta.
Varsinkin, jos pysäytettyäni -
yläluokkainen kusipää luennoisi oikeuksistaan.
Paskiainen.
Mitä?
Yläluokkainen?
-Älä viitsi. -Sanoitko niin?
-Älä... -Uskomatonta.
-Hitto. -Sinulta!
-Kendra! -Mitä voin sanoa?
Älä ala kaivella vahingossa sanomaani muinaissanaa.
J ei saa sortua elämäntyyliin,
jossa hän keksii koko ajan tekosyitä.
En anna hänen pyydellä anteeksi olemassaoloaan.
-Kukaan ei vaadi sitä. -Vaatiipas.
"Kädet ratille, poika. Katse eteen.
Ei nopeita liikkeitä.
Ei kannata hermostuttaa miestä luotiliivissä,
kun hän osoittaa Glockilla päähän."
Kertoiko isäsi siitä?
-Ei tarvinnut. -Ei hitossa, niin.
Kenny, kuule.
Haluan myös selvittää tämän. Hän on poikani.
En vain usko,
että luennoiminen Black Lives Matterista auttaa.
Yritetään -
houkutella kärpäsiä hunajalla.
Ehkä he tarvitsevat opetusta.
Ne saa sellaisen, kun haastan ne oikeuteen.
Tämä jutska...
Tämä -
juttu -
sujuu paremmin toivomalla parasta -
eikä kuvittelemalla, että olemme klaanin keskellä Etelä-Carolinassa.
Olemme Miamissa.
Missä musta tohtorinhanurini -
joutuu yhä ajamaan South Dixie Highwaytä töihin joka päivä.
Ymmärrän sinua.
Mutta sen toitottaminen tekee valkoisten olon kurjaksi.
Kun heillä on kurja olo, he eivät halua auttaa.
Kyllä, massa Scott. Kendra-täti ei loukkaa niiden tunteita.
Anteeksi, massa Scott.
Mikä naurattaa?
Sinä.
Olet naurettava.
Mieheni nauraa, kun leikin orjaa.
-Miksiköhän erosimme? -Hitto.
Olimmeko ikinä samaa mieltä mistään?
-Älä viitsi. -Olimmeko?
Oikeasti?
Kovan työn tärkeys.
Säästäväisyys.
Vanhempien kunnioittaminen.
-Bourbon manhattanit patiolla. -Hyvä on.
Thelonious Monk.
-Olimme hänestä samaa mieltä. -Niin olimme.
Thairuoka.
-Joo. -Miamin yliopisto.
Joo.
Cormac McCarthy.
Caymansaaret.
Seksi.
Niin.
J:n syntymän aamu oli elämämme paras päivä.
-Täysin samaa mieltä. -Vai mitä?
En vieläkään voi.
En vain voi.
Hitto vie.
Kun olin konferenssissa Atlantassa, näin tarran, jossa luki:
"Älä syytä minua, äänestin Jefferson Davisia."
Häntä ei pysäytetty.
-Se oli joku rasistikusipää. -Mutta Atlantassa.
Mustan Amerikan pääkaupungissa.
Valkoiset laittavat vihansa autojensa puskureihin.
En puhu jokaisen valkoisen rasistin puolesta.
Etkö ole rodun kasvot?
Hyvä, että vaadimme sitä pojaltamme.
Mitä?
Rasismin etsimistä joka puolelta. Siihen tämä paska vie.
"Tähdätkää poliiseja" -tarrat, mikroaggressio...
-Lopeta. -...kampuksilla.
Kendra, mitä oikein ajattelit?
Hän laittoi tarran eilen tai tänään. Ajantaju menee.
-Tiesitkö siitä? -Näin sen.
En pitänyt siitä, mutta Jamal on ollut hermona.
Et ollut läsnä. Jouduin hoitamaan asian.
Päätin, että taistelu tarrasta voi odottaa aamuun.
Käskin pysyä pois autosta siihen asti.
Selvä, mutta kun tämä on ohi, istumme puhumaan harkintakyvystäsi.
Selvä.
Tiedätkö, mitä? En enää suojele sinua.
Hän laittoi tarran kostaakseen sinulle.
Hän on raivostunut sinulle.
Mistä?
Mistä luulet? Jätit hänet.
Anteeksi, minut.
-Sanoiko hän noin? -Sanoi.
Melkein parimetrinen poikani -
itki kolme iltaa putkeen.
Hän nimitteli sinua.
Poika parka oli käsivarsillani kuin pikkuvauva.
Minä...
"Minä..."
Siitä on kyse. Tarra ja cornrow-letit.
-Hän kapinoi sinua vastaan. -Paskat.
Eikä ole, vaan ihmisen psykologiaa.
Nuoret miehet tekevät niin,
kun se, jonka mukaan he ovat rakentaneet identiteettinsä ja moraalinsa...
Mikä se termi onkaan?
...kusettaa perhettään.
-Kenny. -Hän vihaa sinua.
Ensi kertaa hän vihaa olevansa puoliksi valkoinen!
Sanoin, etten tykkää hiton tarrasta,
cornrow-leteistä tai pussihousuista, mutta se on vain vaihe.
Toivottavasti lyhyt.
Yritän auttaa häntä -
korjaamaan identiteettiään,
jonka murskasit palasiksi häipyessäsi ovesta.
Älä siis kiusaa minua,
koska et voi moralisoida.
-Lopeta. -Ei!
Ei ole J. Vittu.
Tekstaatko hänelle nyt?
-Veljeni. -Mitä?
-Hän lähetti linkin. -Dwyane Wadestako?
Voitteko hoitaa äijäilynne toiste?
Voi hitto!
-Älä tee sitä. -Nekru, pysy matalana.
Älä tee sitä!
Pysy matalana!
Hitto.
Mikä se on?
Se...
En...
Scott?
-Ei. Ei, kulta. -Kyllä.
Lopeta. Hemmetti, älä tee sitä.
Voi hitto!
-Älä tee sitä. -Nekru, pysy matalana.
Älä tee sitä!
Pysy matalana!
No niin.
Hitto.
Mitä...
-Mitä se tarkoittaa? -En tiedä.
-Onko se Jamal? -Hitto.
-Onko se hän? -En tiedä. Odota hetki.
-Mitä tekstarissa sanottiin? -En katsonut.
"Katso äkkiä. Reportteri laittoi sen nettiin. Onko se J?"
Näytä sitä.
Voi hitto!
Scott, se on hän. Juokseeko hän tuossa?
Sinisessä paidassa.
-Pysy matalana! -Hänen paitansa.
Yksi askel kerrallaan.
Soitan veljelleni.
-Näytä vielä. -Odota. Soitan hänelle ja kysyn.
John, minä tässä.
Onko J...
-Sanoiko hän, oliko... -Mitä hän sanoi?
Selvä.
Tekstaa hänen numeronsa.
-Kuka? -Etkö? Selvä.
Joo, kiitos.
-Mitä hän sanoi? -Asemalla seurataan poliisiradiota.
He kuulivat raportin pysäytyksestä,
ja joku silminnäkijä lähetti videon.
-Sattuiko Jamaliin? -John ei tiedä.
Keskustelussa mainittiin autoni. Hän lähetti sen.
-Hän ei tiedä. -Odota.
Häneen saattoi sattua. Jamal saattoi loukkaantua.
-Pitää... -En tiedä.
Näin saman kuin sinäkin.
-Toin lisää. -Näitkö tämän?
Näitkö tämän?
En. Minkä?
Voi hitto!
-Älä tee sitä. -Nekru, pysy matalana.
Älä tee sitä!
Pysy matalana!
Kerro heti, mitä pojalleni tapahtui.
En tiedä, mikä tuo on.
-Video pysäytyksestä. -Mikä ja mistä?
Siinä... En tiedä, siksi kysyin.
Poikamme ja muita nuoria.
-Mistä saitte sen? -Sama se.
Miksi luulette sen liittyvän poikaanne?
Hänen veljensä uskoo, että Jamal on sillä.
-Missä poikamme on? -Onko hän kunnossa?
Komisario Stokes on tulossa. Hän kertoo.
Kuuntele. Olen... Olemme odottaneet kärsivällisesti,
mutta poikamme on hallussanne. Haluamme tietää, missä, ja puhua hänelle.
-Ymmärrän. -Haluamme puhua.
-Teen kaikkeni. -Heti!
Teen tästä sinulle helppoa.
Haluan tietää, missä poikani on, ja puhua hänelle!
Hyvä on.
Kuten selitin,
en saa kertoa sitä.
Jos rauhoitutte hetkeksi ettekä tee johtopäätöksiä...
-Luoja! -Missä poikani on?
Missä hän on?
Kajositte lainvalvojaan.
-Se on rikos. -Kuuntele, paskiainen.
Jos et kerro pojastani,
teen vakavan rikoksen. Lakkaa viivyttelemästä!
-Scott. -Herra!
Istukaa ja rauhoittukaa.
Kuka olet? Näpit irti minusta.
-Pyydän vielä kerran nätisti. -Kuka vittu hän on?
Konstaapeli, käsiraudat. Teillä on oikeus vaieta.
-Pilailetko? -Sanomaanne voidaan käyttää...
Ei ole totta.
Voitte puhua asianajajalle...
-Pilailetko? -En.
Miksi minut pidätetään?
-Mitä tapahtuu? -Ei voi olla totta.
Jos siihen ei ole varaa, saatte sellaisen ilmaiseksi.
Jos... Seis.
Kuulkaa. Haluatteko lisäsyytteitä -
-vai rauhoitutteko? -Älä koske minuun.
Auta. Kasvot seinää kohti. Älkää vastustelko.
-Näpit irti! -Käänny!
-Kädet irti. -Lopettakaa!
-Päästäkää! -Ei!
-Päästäkää! -Hänellä on sivuääni!
-Päästäkää! -Sydämessä!
Kusipää! Vittu.
No niin.
Mikä teitä vaivaa?
-Riittää. -Mikä sinua vaivaa?
Riittää jo! Loukkaannuitteko?
Loukkaannuitteko?
-Olisi voinut. -Herra?
Kuvaa hänen kasvonsa ja kätensä. Meidänkin.
Oliko se tarpeellista?
Valitettavasti.
Rauhoituitteko te?
Kaikki hyvin?
Hyvä. Olen komisario John Stokes.
Olen yhteyshenkilö. Kuulin välikohtauksesta.
-Missä poikamme on? -Vaiti.
Haluamme tietää heti.
Yritän vielä kerran.
En halua pidättää teitä.
En halua, että menetätte virkamerkkinne ja eläkkeenne.
-Minulla on oikeus tietää pojastani. -Ei ole.
Hän on aikuinen, ja häntä tutkitaan.
Teillä on vain oikeus istua ja olla hiljaa.
Ymmärrättekö?
-Kyllä. -Puhun hänelle.
-Ymmärrättekö? -Vitut!
Älä.
-Pidätä hänet. -Ei.
Kaksi virkamiehen pahoinpitelyä ja kaksi väkivaltaisuutta.
Jos hän edes säpsähtää tai katsoo kieroon -
ennen sormenjälkien ottoa,
lisää vastustaminen.
Kyllä. Pidätänkö hänet?
Jos hän rauhoittuu, päästä hänet.
Olette elukoita.
Pyydänkö lamauttimen ja tukea, vai käyttäydyttekö?
-Olen ok. -Selvä.
-Asianajajani on yhteydessä. -Samoin.
Hän on osavaltion syyttäjä.
Kuka omanne on?
Vie hänet pois.
No niin.
-Olen komisario John Stokes. -Haluan tietää, onko poikani kunnossa.
Jos rauhoitutte, kerron kaikki tietoni.
Minulle ei luennoida, eikä tästä tule huutokilpailua.
Milloin huusin?
Rouva.
Hyvä on.
Kerron tietoni.
Kuuntelette kohteliaasti,
tai häivyn ovesta -
ja saatte tiedot aikanaan. Ymmärrättekö?
Kuka on esimiehenne?
Anteeksi, ymmärrän.
Anteeksi?
Sanoin, että ymmärrän.
Hyvä.
Tiedän tämän.
Noin kello 2.15 tänä aamuna -
partiopoliisi pysäytti uudehkon hopeanvärisen Lexuksen.
Se oli rekisteröity Scott Alan Connorille.
Hän on mieheni.
Kolme amerikanafrikkalaista miestä pidätettiin välikohtauksen aikana.
-Emme tiedä paljoa, paitsi... -Poliisi ampui.
-En siedä spekulointianne. -Näin videon.
Laukauksia ammuttiin.
-Sitä ei ole vahvistettu. -Kuulin ne.
Kuulin ne.
Kuulitte rakeisen videon äänen. Yritän selvittää faktat.
Hän sanoi poikaa nekruksi.
-Jos saan kertoa... -Näin ja kuulin sen.
-Ei, rouva. -Näitte sen!
Väärin.
Yksi pidätetyistä oli sivullinen -
ja musta.
Hän kuvasi videon kännykällään.
Kuulitte hänen äänensä,
ette poliisin ääntä.
Miksi Jamal pysäytettiin? Hän ei juo.
Ostimme auton vasta. Jarruvalot toimivat.
Hänellä oli rekisteriote ja vakuutuskortti.
-Varmistin sen. -Rouva.
Ei ollut syytä pysäyttää häntä.
Kukaan ei väittänyt niin.
Tilanteessa oli ainakin kolme henkilöä.
En tiedä, kuka ajoi, kun auto pysäytettiin,
ettekä tekään tiedä.
Kärsitte paljon vähemmän,
jos ette vedä johtopäätöksiä.
En tiedä,
miksi auto pysäytettiin.
Selvä.
Kerroin kaiken, mitä tiedän.
-Hyvä on. -Heti kun kuulen jotain...
Selvä!
Kerron tämän.
Autossa oli huolestuttava tarra.
Tiedän sen.
Se tekee poikanne vakuutuksen -
ja rekisteriotteen valvomisesta turhaa.
En ymmärrä, miten.
Älä nyt, sisko. Tiedät kyllä.
-En ole siskonne. -Musta poika autossa,
jossa on se tarra? Hän kerjää ikävyyksiä.
Mitä opitte siitä?
Että maailma ei ole samanlainen meidännäköisillemme.
-Hitto vie. -Niin.
Sen minä opin.
Ja että katuja partioivat ihmiset,
jotka käyttävät kuolettavaa voimaa, eivät ole robotteja.
He pesevät lastensa hampaita, lukevat satuja -
ja toivovat tekevänsä sen uudelleen.
Kun he näkevät nihilistisen -
-nuoren roiston, he voivat sortua. -Ettäs kehtaatte sanoa poikaani roistoksi.
Suojelette valkoista poliisia.
Hän on musta.
Pysäytyksen tekijä -
on yhtä musta kuin me.
Kerron teille jotain.
Olen hyppinyt lentokoneista varjolla. Ryömin Vietkongin tunneleissa,
mutta pelkäsin eniten,
kun pysäytin ensimmäisen autoni getossa. Tiedättekö, miksi?
Hiphopin, tarrojen -
ja teitä sulkeneiden massojen takia, jotka sanoivat meitä vihollisiksi.
Poliiseja sopii haastaa ja epäillä,
ja jos he pysäyttävät, voi olla hankala ja käyttäytyä kuin gangsteri.
Poliisin vastustaminen tekee kovikseksi.
Se paska tapattaa poliiseja.
En tiedä, kenestä puhutte. Poikani ei ole sellainen.
Hänelle opetettiin kunnioitusta ja omat oikeutensa.
Kun pysäytän teidät, teillä ei ole oikeutta siihen.
Tiedättekö, mihin teillä on oikeus?
Olla hiljaa ja totella.
En voi uskoa tätä.
Palvelette meitä, ei toisinpäin.
Entä jos autosta on AMBER-hälytys?
Tai jos kuvauksenne sopii kouluampujaan?
Kun pysäytetään, syytä ei tiedetä.
Kovanaama on vain tiellä.
Jos olisitte kasvanut getossa,
tajuaisitte, ettei käytös johdu kovuudesta.
He peittävät sillä pelkonsa.
Kasvoin Overtownissa.
Tiedän, miksi he tekevät niin. Mutta hetkinen.
Tehän elätte amerikkalaista unelmaa.
Pojallanne ei ole syytä pelätä.
Niinkö pitäisi tehdä?
Opettaa hänet pelkäämään?
Olemaan kiltisti ja suu kiinni?
Kyllä.
Varmistakaa, että hän tietää, ettei meille -
ole amerikkalaista unelmaa.
Minua ei kai kasvatettu katkeraksi Setä Tuomoksi kuten teitä.
On teillä otsaa.
-Totta hitossa on. -Minäpä kerron.
Kaksi minuuttia kanssanne,
niin tunnen koko elämänne.
-Paskat. -Tunnenpa.
Teillä on aviomies,
jolla on kuvanne puhelimessaan,
ja aina kun hän sanoo jotain rasistista,
hän näyttää kuvaa ja käyttää mustaa vaimoaan kieltääkseen sen.
Ette voi ikinä selittää hänelle sydämenne tuskaa.
Tuska repii rauhanne hajalle,
koska jokaisessa hepatiitti C -mainoksessa -
ja neloskaljamainostaulussa on tyyppi,
joka näyttää pojaltanne.
Tai miksi poikanne oli kolmannen luokan pisin ja fiksuin,
mutta opettaja ei kysynyt häneltä,
vaikka hän miten nosti ruskean kätensä.
Sitä tuskaa miehenne ei ymmärrä ikinä.
Yrititte tappaa tuskan tekemällä pojastanne ylpeän,
käskemällä hänen elää unelmaa -
ja opettamalla hänet tuntemaan oikeutensa,
mutta ette opettanut häntä selviytymään tässä maassa.
Haista paska!
Tiedän välikohtauksesta varmasti tämän.
Kuten lähes jokaisessa niistä,
jos mustat nuoret olisivat olleet hiljaa -
ja tehneet, mitä käskettiin,
emme olisi täällä nyt.
Tehkää te samoin.
Odottakaa -
ja olkaa hiljaa.
Ja sisko, kun ensi kerran kutsut mustaa miestä Setä Tuomoksi,
se toimisi paremmin,
jos hän ei olisi raahannut valkoista miestäsi käsiraudoissa ulos.
Minut pidätettiin. Joudun oikeuteen.
Tyhmää. En tajua tätä.
Miksi tulit luokseni juhlissa?
Mitä?
Kun tapasimme, miksi tulit luokseni?
Miksi minä...
-Mitä? Nytkö? -Kerro.
-Kerro taas, ole kiltti. -Kulta.
Koska...
-Koska tuijotin sinua? -Minä tuijotin enkä voinut mitään.
-Ja sitten? -Minä...
-Mitä muuta? -Et kai usko, että Jamal joutui pulaan...
Seisoimme Carlin ja Joyn patiolla tuijottaen toisiamme.
Aivan. Me tuijotimme emmekä voineet lopettaa.
-Ja? -Minä -
tulin luoksesi.
Tulit luokseni.
Sydämeni hakkasi. Pystyin tuskin puhumaan.
Baari oli täynnä tyttöjä, mutta et huomannut heitä.
Kävelit vain ohi ja tuijotit minua.
Niin.
-Sitten katsoit ylös. -Niin.
Ohitseni.
Ajattelin,
että ehkä ei.
-Mutta minä... -Sinä...
-Laitoin käteni olkapäällesi. -Ja osoitit lintua -
puussa.
Se oli ihana punainen lintu.
Se lensi pois.
Sanoit, että se kyllästyi olemaan -
juhlien toiseksi kaunein.
-Sanoit niin. -Aivan.
Tule tänne.
Kaikki hyvin.
Se hajoaa.
Kaikki hajoaa.
Kenny.
Tiedän, ettet palaa.
Se sattuu, Scott.
Se sattuu.
Hän on valkoinen,
ja se on melkein kestämätöntä.
En rakasta häntä.
Miksi sitten?
Minä vain...
Minä en...
-Kenny. -Ei.
Teimme upean ihmisen, vai mitä?
Niin.
Mietin -
ennen tuloasi yhtä riitaamme.
En edes muista aihetta, mutta Jamal oli vauva -
ja olin vihainen.
Hän luuli, että itkin ukkosen takia.
-Muistan. -Hän sanoi:
"Älä itke, äiti.
Jumala vain ottaa kuvia sateesta."
Joo.
Laitoimme sen vauvakirjaan.
Hän otti kyyneleeni -
pikku käsillään ja yritti laittaa ne takaisin silmiini.
Eilisiltana sanoin hänelle...
Mitä?
Kenny?
Olimme raivoissamme. Hän huusi minulle, ja minä...
-Mitä? -Sanoin asioita.
Mitä asioita?
-Hitto. -Kendra.
Kamalia...
Rumia -
asioita, joita äiti ei saisi sanoa lapselleen.
-Selvä. -Taivas.
Haluan vain pidellä häntä.
Haluan katsoa häntä silmiin ja...
Haluan ottaa joka sanani pois hänen mielestään -
ja haudata ne maahan.
-Ei se haittaa. -"Tähdätkää poliiseja!"
Olisi pitänyt ottaa partaterä -
ja repiä se irti hänen autostaan.
-Ei. -Olisi pitänyt tehdä se heti!
Sillä ei pitäisi olla väliä. Ei se ole sinun eikä hänen syynsä.
Haluan tietää, että hän on kunnossa.
Hän on kunnossa.
-Rakas Jeesus, anna hänen olla. -Hän on kunnossa.
Hän on ok.
Poikanne Jamal Connor oli takapenkillä -
autossa, jossa olivat Jarvis Bell -
ja DeShawn Rolle.
Bell oli etsintäkuulutettu marihuanan hallussapidosta.
Auton perässä ajoi poliisiauto -
lähellä Scottin vuokrataloja Liberty Cityssä.
Kuskin nähtiin ostavan pussillisen marijuanaa.
Hitto.
Oston jälkeen auto ajoi länteen 79th Streetiä.
Merkitty partioauto lähestyi sitä.
Oston nähnyt konstaapeli Rodney Banks -
pysäytti auton.
Partioauton kamera -
näytti konstaapeli Banksin lähestyvän kuskinpuoleista ovea.
Herra Bell ajoi autoa.
Konstaapeli palasi autoonsa henkilökorttien kanssa -
ja alkoi tarkistaa niitä tietokoneella.
Noin 30 sekuntia myöhemmin herra Bell nousi autosta -
ja lähestyi konstaapelia.
Konstaapeli otti aseensa ja pakotti herra Bellin maahan.
-Luoja. -Konstaapeli pyysi apua,
ja DeShawn Rolle nousi takapenkiltä.
Konstaapeli tähtäsi Rollea.
Silloin Jamal Connor nousi autosta -
yrittäen laittaa kätensä auton konepellille.
-Ei. -Oli märkää. Hän ehkä liukastui,
kun Jarvis Bell nousi ja yritti karata.
Konstaapeli kohtasi kaikki kolme, joista yksi oli etsintäkuulutettu.
Hän ei ollut tarkastanut autoa aseen varalta.
Voi ei.
Hän ampui pakenevaa epäiltyä kolmesti.
Joko vahingonlaukaus tai kimmoke -
osui Jamal Connoria päähän -
tappaen hänet heti.
Otan -
osaa menetykseenne.
Ei!
Asia tutkitaan perusteellisesti.
Ei!
Jätän teidät hetkeksi.
En saa henkeä!