‫- "הגזע הוא יליד הגזענות,‬ ‫לא אביו מולידו." -‬
‫- טה-נהיסי קואטס -‬
‫- אירוע טלוויזיוני של NETFLIX -‬
‫ג'מאל.‬
‫לעזאזל. איפה אתה?‬
‫שלחתי לך ארבע הודעות, לא, חמש.‬
‫אתה לא יכול לענות?‬
‫תתקשר אליי.‬
‫זו שוב אני.‬ ‫מותק, אני מצטערת. אני...‬
‫אני מצטערת. לא התכוונתי להתרגז.‬
‫תתקשר אליי, בבקשה.‬
‫שלום. היי, הגעתם לג'פרי.‬ ‫-היי, זו...‬
‫שיט.‬ ‫-תשאירו הודעה,‬
‫ואחזור אליכם.‬
‫ג'פרי, זו אימא של ג'מאל.‬
‫היום יום שלישי... לא, רביעי בערב... בבוקר.‬
‫אני מחפשת את ג'מאל.‬
‫הוא לא חזר הביתה, ואני...‬ ‫חשבתי שאולי הוא איתך.‬
‫אני מצטערת להטריד אותך, או, אתה יודע,‬ ‫על השעה המוקדמת. אבל...‬
‫אם תקבל את ההודעה והוא איתך,‬ ‫תוכל לבקש שיתקשר אליי?‬
‫המספר שלי הוא 305...‬
‫זה ב... אלוהים, טוב, חכה שנייה.‬
‫לכל מקרה שלא יהיה, 305-468-5900.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-אז בדקתי,‬
‫כמו שביקשת, והרכב עולה בחיפוש.‬
‫כן.‬ ‫-הוא מופיע במערכת.‬
‫מופיע...‬ ‫-זה כל מה שידוע כרגע.‬
‫מופיע... מופיע איך?‬ ‫-הוא פשוט מופיע, כמו, את יודעת.‬
‫איך הוא בעצם עולה ל... אתה יודע...‬
‫פשוט הזינו אותו למערכת, אחרי תקרית.‬
‫ייתכן שהוא קיבל דוח, שהוא נגרר...‬
‫אבל ג'מאל, הבן שלי, נהג בו, והוא...‬
‫חשבתי שאמרת שאת לא בטוחה אם הוא...‬ ‫-כן. טוב.‬
‫כן. לא ראיתי אותו נוהג בו.‬
‫לא באמת ראיתי אותו נכנס לאוטו. נכון.‬
‫אבל האוטו לא נמצא בחנייה שלנו.‬
‫הוא נעדר מאז אתמול בשמונה בערב,‬ ‫עוד מעט שמונה... תשע שעות.‬
‫הוא לרוב בבית בחצות.‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא חזר הביתה.‬
‫וכשהתקשרתי למשטרה,‬
‫הם אמרו שקרה משהו לאוטו, ו...‬
‫חשבתי שאמרת שהם אמרו ש...‬
‫רגע. כתבתי את זה.‬
‫טוב. "תקרית". אני...‬
‫זה מה שהיא אמרה, תקרית.‬ ‫"זוהה בתקרית".‬
‫כן. אני מבין. ותשמעי, אני ממש מצטער...‬
‫אני בטוח שהוא יצוץ.‬
‫וכבר אמרת לי שאת לא רשומה כבעלת הרכב.‬
‫אז, כלומר...‬
‫הבטחתי שאאמת את המידע על הרכב בכל מקרה.‬ ‫ועשיתי את זה, בסדר?‬
‫יש לו עבודה.‬
‫סליחה?‬ ‫-טוב, התמחות.‬
‫ג'מאל. יש לו תפקיד יוקרתי...‬
‫הוא צריך להיות איפשהו בבוקר.‬
‫בטח.‬ ‫-זה לא מתאים לו.‬
‫גברתי...‬ ‫-תשמע,‬
‫אתה לא יכול לדווח על נעדר או משהו?‬
‫לא לפני שעוברות 48 שעות, לא.‬
‫או אם יש ראיות של...‬ ‫-חשד לפלילים.‬
‫אנחנו לא משתמשים במונח הזה. ‬ ‫זה מהסרטים.‬
‫אז משהו רע. לא משנה.‬
‫כן.‬ ‫-הוא לא חזר הביתה.‬
‫הוא ילד אחראי.‬
‫אולי גנבו לו את האוטו.‬ ‫-אנחנו לא יודעים את זה.‬
‫הוא נעדר!‬ ‫-בסדר.‬
‫זה לא מספיק?‬
‫תראי, הוא בן 16, 17.‬
‫בדיוק מלאו לו 18.‬
‫אה, אז הוא עומד לסיים תיכון?‬
‫כן.‬ ‫-אז..‬
‫אז מה?‬ ‫-אז הוא בטח...‬
‫מבלה בסאות' ביץ',‬
‫או, טוב, את בטח לא רוצה לשמוע את זה,‬
‫אבל מבלה עם איזו בחורה.‬
‫עושה מה שבני נוער עושים.‬
‫כן.‬
‫זה מה שאני עשיתי בגילו.‬
‫תשמע, עדיין אעריך את זה אם...‬
‫גברתי, נעשה את זה.‬
‫אבל אמרת את זה קודם, ואתה הולך.‬
‫ואני ממש רוצה לדעת מה קורה.‬
‫אמרתי לך, ברגע שקצין הקישור יגיע...‬
‫לא, עכשיו.‬ ‫-סליחה?‬
‫אני רוצה לדעת עכשיו.‬
‫אשמח ללוות אותך בחזרה לקבלה.‬
‫תוכלי לבדוק שוב ולראות...‬ ‫-הייתי עכשיו בקבלה במשך חצי שעה.‬
‫אין עוד משהו שאוכל...‬ ‫-והגברת שם,‬
‫היא לא עזרה בכלל.‬
‫אני מבין.‬ ‫-היא שלחה אותי אליך.‬
‫לא ייתכן שזה כל כך קשה.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫או שהוא במערכת, או שלא.‬ ‫-גברתי, עם כל הכבוד, יש פרוטוקול.‬
‫תשמע, אולי אני נראית פרנואידית,‬ ‫אבל הוא לא בבית.‬
‫המכונית שלו עולה במכ"ם שלכם.‬
‫תעשה טובה.‬ ‫-גברת,‬
‫ברגע שקצין הקישור יגיע.‬ ‫-אדוני השוטר, בבקשה.‬
‫אני לא יודע מה את מצפה שאעשה.‬ ‫-אין לכם מחשבים?‬
‫בסיס נתונים עם שמות ותאריכי לידה,‬ ‫אתה יכול...‬
‫כן, אבל אסור לי להיכנס לזה.‬
‫מה אם מישהו ייכנס, והם...?‬ ‫-בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬
‫אבל אצטרך מידע נוסף.‬ ‫-בטח.‬
‫טוב, תני לי רק להביא משהו.‬
‫שם פרטי שוב?‬
‫ג'מאל. ג'-מ-א-ל.‬
‫שם משפחה, קונור.‬
‫כן.‬
‫כ-ו?‬ ‫-לא, ק-ו.‬
‫ק-ו-נ-ו-ר.‬
‫תאריך לידה?‬
‫ראשון למאי, 2001.‬
‫הרשעות קודמות?‬
‫סליחה?‬
‫הרשעות. הוא נעצר בעבר?‬
‫לא.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫אפילו עבריינות נוער.‬ ‫-עבריינות נוער?‬
‫יש לו רישום פלילי של קטין?‬ ‫-לא.‬
‫כלום?‬ ‫-כלום.‬
‫גם לא הסגת גבול,‬ ‫התנגדות לא אלימה, גניבה קלת-ערך?‬
‫הוא אפילו לא קרע בחיים את התווית‬ ‫ממזרון חדש, טוב?‬
‫סליחה?‬ ‫-כלום.‬
‫אין שום מעצרים.‬
‫יש לו שמות נוספים?‬
‫כמו כינוי?‬
‫אבא שלו קורא לו ג'יי.‬
‫לא. שמות בדויים?‬
‫סליחה?‬ ‫-שמות בדויים.‬
‫שמות נוספים שהוא ידוע בהם.‬ ‫שמות רחוב.‬
‫שמות רחוב?‬
‫כן. אם הוא היה נעצר תחת שם בדוי, כן?‬ ‫ונתן שם שונה... שונה מפעם אחרת,‬
‫זו הכוונה.‬ ‫-אמרתי לך שהוא מעולם לא נעצר.‬
‫רק למקרה שלקחו לו טביעות אצבעות בגלל...‬ ‫לא יודע. משהו. או שהוציאו לו אזהרה, או...‬
‫שם רחוב?‬ ‫-כן.‬
‫כמו "בוטן" או "בלאק"?‬ ‫-בדיוק.‬
‫או "פוקי".‬
‫כן, גברתי.‬
‫טוב, יש את "ג'ון באג".‬
‫ג'ון באג.‬ ‫-כן.‬
‫זה שם הרחוב שלו?‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫כן?‬ ‫-לא.‬
‫זה לא שם בדוי. זה לא שם רחוב.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-ככה הייתי קוראת לו כשהיה קטן.‬
‫ככה אני קוראת לו‬ ‫כשאני רוצה לפדח אותו מול החברים.‬
‫אין לו שם רחוב.‬
‫תוכל בבקשה להריץ את זה במחשב...‬ ‫-גברתי.‬
‫...ולגלות מה קורה?‬ ‫-גברתי! אני אעשה את זה.‬
‫אני רק צריך לוודא שיש לנו את המידע הנכון‬
‫כדי שלא סתם נטחן מים.‬
‫טוב.‬
‫גובה?‬
‫1.89 מטר.‬
‫אולי הוא גבה מאז המדידה האחרונה.‬
‫היה לו פרץ גדילה השנה.‬ ‫-משקל?‬
‫81, 84, משהו כזה.‬
‫משקפיים.‬
‫צמות שורש.‬
‫צבע עיניים ירוק בהיר.‬
‫טוב, יופי.‬
‫את זוכרת מה הוא לבש כשיצא אתמול בערב?‬
‫לא יודעת. בטח ג'ינס וחולצה.‬
‫טוב. יש לו מאפיינים מזהים...‬
‫כמו כתם לידה?‬
‫כן. צלקות, קעקועים, שיני זהב.‬ ‫דברים כאלה.‬
‫לא. אין קעקועים. אין זהב.‬
‫הצלקת היחידה שיש לו היא בבטן, כאן.‬
‫יופי. וממה זה?‬
‫הצלקת?‬ ‫-כן, מאיפה היא?‬
‫זאת אומרת, איך הוא קיבל אותה?‬
‫כן, גם וגם, כנראה. כן.‬
‫זה משנה?‬ ‫-גברתי.‬
‫זה לא מקרב כנופיות.‬ ‫-בסדר.‬
‫גברתי, תשמעי...‬ ‫-אדוני.‬
‫עם כל הכבוד, יש כל כך הרבה צעירים שחורים‬ ‫בגובה 1.89 מטר‬
‫שהיו מעורבים הערב בתקריות,‬
‫שאתה צריך לדעת אם יש להם צלקות על הבטן?‬
‫רק אם את רוצה למצוא אותו. כלומר...‬
‫ג'מאל הוא מזל שור עם אופק בתולה.‬
‫הוא ביישן, מפנה את המבט כשהוא מחייך.‬
‫אני פשוט מחפש...‬ ‫-הוא מנגן בגיטרה.‬
‫חובב בלוז ורוק.‬ ‫-גברתי.‬
‫להקות משנות ה-70'-80'.‬
‫ניסיתי לגרום לו להתחיל לשמוע‬ ‫פאנקדליק ודבארג',‬
‫אבל הוא אוהב מיינסטרים קלאסי.‬
‫קלפטון. ואן היילן.‬ ‫-טוב.‬
‫הוא זורק כדורים מסובבים,‬ ‫מה שזה לא יהיה.‬
‫טוב, תשמעי.‬ ‫-הוא צמחוני, שונא עוף מטוגן,‬
‫ומפחד מליצנים.‬
‫גברתי.‬ ‫-הוא הולך כמו ספורטאי מנופח,‬
‫אבל יודע לדקלם כמעט כל שיר‬ ‫של אמילי דיקנסון,‬
‫טוב.‬ ‫-והוא עדיין מתרגש כשהוא שומע‬
‫את "פאף דרקון הקסם".‬
‫סליחה.‬
‫אני אוהב את אמילי דיקנסון.‬
‫"טוב דבר זה שאני עושה‬ ‫מכל דבר שעשיתי עד כה.‬
‫טובה המנוחה..."‬ ‫-זה צ'ארלס דיקנס.‬
‫לא נראה לי.‬
‫בכל מקרה, אבדוק מה אפשר לגלות, בסדר?‬
‫היי, הוא כעס או היה נסער בגלל משהו אתמול?‬
‫למה?‬
‫למקרה שהייתה לו סיבה לברוח‬
‫ולהירגע קצת.‬
‫לא.‬
‫טוב. אחלה.‬
‫תרגישי חופשי לאכול סופגנייה.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. מה לעשות?‬ ‫אנחנו באמת אוהבים סופגניות.‬
‫לא ייאמן.‬
‫אלוהים.‬
‫היי, אתה בדרך לכאן, אני מקווה?‬
‫בסדר.‬
‫עדיין לא.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫סקוט... לא, סקוט,‬ ‫אמרתי שאני לא יודעת.‬
‫אני מנסה לגלות.‬
‫כי הם מאוד מתחמקים.‬
‫אין לי מושג למה.‬
‫זה לא נכון. יש לי מושג כלשהו. אני...‬
‫אני משתדלת להישאר רגועה.‬
‫זה לא עוזר.‬
‫לכן זה יהיה נחמד אם תהיה כאן.‬
‫התקשרתי אליך לפני שעה כמעט.‬
‫כן, אני מודעת היטב לשעה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אולי אם היית בבית במיטה שלך‬
‫במקום לישון במיטה של מישהי אחרת,‬ ‫לא היינו מנהלים את הדיון הזה.‬
‫לא, אני לא מתחילה.‬
‫אמרתי שאני לא.‬
‫לא, עזבתי את זה. טוב? אבל אתה...‬
‫בחדר המתנה איפשהו מאחור.‬
‫אחרי הכניסה הראשית תפנה שמאלה,‬ ‫תחנה בחניון הראשי שבחזית.‬
‫לך לדלפק המידע.‬
‫בקש את השוטר לרקין.‬
‫לרקין.‬
‫לא יודעת. איזשהו...‬
‫איזה טירון בדרג נמוך ובלי הרבה שכל.‬
‫כן, אוקיי, ביי.‬
‫שיט.‬
‫זו שוב אימא, חמוד.‬
‫אני יודעת שאתה עדיין כועס מאוד,‬
‫ו... שנינו אמרנו אתמול הרבה דברים‬ ‫שלא היינו צריכים להגיד,‬
‫אבל אני ממש דואגת לך.‬
‫בבקשה, תתקשר אליי.‬
‫אז?‬
‫טוב, הייתה תקרית.‬
‫תקרית!‬ ‫-הרכב...‬
‫אם תרשי לי, בבקשה.‬
‫הייתה תקרית. אנחנו לא יודעים איזו.‬
‫הרכב נעצר,‬
‫ומתנהלת כרגע חקירה.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה כל מה שאני יכול לומר.‬
‫הקצין סטוקס,‬
‫הוא בדרך כלל מגיע רק ב-8:00, ‬
‫וקיבלתי הוראה שכל מידע נוסף‬ ‫צריך לעבור דרכו.‬
‫סליחה, מי?‬
‫הקצין סטוקס.‬
‫הוא הקצין לענייני ציבור. ‬
‫תראי, אני די חדש כאן,‬ ‫אני לא מכיר אותו אישית.‬
‫אמרו לי שזימנו אותו לכאן מיידית, אבל...‬
‫אבל אולי הוא יגיע רק בעוד כמה שעות?‬
‫שלחו לו הודעה.‬ ‫-אבל זו השעה הרגילה שלו.‬
‫מסתבר.‬
‫לא מקובל.‬
‫לא. גברתי, זה מה שיש. אני...‬ ‫-לא. התקשרתי למשטרה‬
‫בשלוש בבוקר.‬
‫אמרו לי שהרכב שלי מעורב...‬ ‫-לא שלך.‬
‫הרכב של הבן שלי!‬
‫הבן שלי נעדר.‬
‫עכשיו אתה אומר לי שהוא עצור?‬
‫לא.‬ ‫-הוא עלול להיות?‬
‫לא. אנחנו לא יודעים עדיין.‬ ‫-אנחנו לא יודעים כלום עדיין.‬
‫לא יודעים הרבה.‬
‫לא. זו הנקודה.‬ ‫-הבן שלי עצור או לא?‬
‫אמרתי לך, תצטרכי להתאזר בסבלנות‬
‫ולהמתין עד שהקצין הקישור יגיע.‬ ‫-ישבתי בלובי כמעט חצי שעה‬
‫לפני שבכלל הגעתי אליך.‬
‫אני מבין לגמרי את הדאגות שלך.‬ ‫-עם כל הכבוד, לא נראה לי.‬
‫גברתי, גם לי יש ילדים.‬ ‫-כן?‬
‫בסדר? כן.‬ ‫-בני כמה הם?‬
‫הם...‬ ‫-מישהו מהם שחור?‬
‫סליחה?‬
‫יש לך בנים שחורים...‬
‫בגודל הזה...‬
‫שייתכן שהם יושבים במעצר בשעה ארבע בבוקר?‬
‫תראי, גב' קונור. אני...‬ ‫-גב' אליס־קונור.‬
‫גב' אליס־קונור...‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי...‬
‫יש לך בן שחור?‬ ‫-...לעזור לגלות...‬
‫וואו. באמת נלך לכיוון הזה?‬
‫אנחנו שם כבר זמן מה.‬
‫לא, גברתי.‬
‫יש לי שתי...‬
‫בנות צעירות.‬
‫בנות לבנות.‬
‫אז בוא נדלג על טקטיקת האמפתיה, טוב?‬
‫כי תאמין לי,‬
‫אין לך מושג.‬
‫טוב.‬
‫שיהיה.‬
‫את יודעת מה? באמת חשבתי שפיתחנו איזשהו...‬
‫למה אתה עדיין כאן?‬
‫סליחה?‬ ‫-לך.‬
‫סליחה?‬ ‫-בבקשה. לך תמצא את ג'מאל.‬
‫תמצא את בני.‬ ‫-אמרתי לך, הקצין סטוקס‬
‫יגיע בכל רגע.‬ ‫-לא אכפת לי מי מגיע.‬
‫גם לך יש תג!‬
‫יש לכם...‬ ‫-גברתי.‬
‫...מחשבים וסלולרים, מכשירי קשר משטרתיים.‬
‫אתה רוצה לומר לי שאתה לא יכול לצאת מפה‬ ‫ותוך חמש דקות לגלות איפה הבן שלי?‬
‫תשמעי, אני...‬ ‫-איפה הוא?‬
‫אני מבין שאת בלחץ.‬ ‫אני מבין שזה מסעיר מאוד.‬
‫תפסיק להגיד שאתה מבין.‬ ‫-גברתי, תקשיבי.‬
‫ותפסיק לקרוא לי "גברתי".‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר.‬
‫תקשיבי.‬
‫ברגע שהקצין סטוקס יגיע,‬
‫אני אוודא שתדברי איתו מיד.‬
‫נגלה איפה ג'רום ו...‬
‫ג'מאל.‬
‫ג'מאל. קוראים לו ג'מאל!‬ ‫-סליחה.‬
‫סליחה. אני...‬ ‫-לעזאזל!‬
‫תפסיקי לצרוח עליי!‬ ‫-טוב!‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫תן לי...‬
‫תן לי להתחיל שוב.‬
‫אני ממש מצטערת‬
‫אם רמזתי על כוונות לא טהורות מצדך.‬
‫אני מבין לגמרי את הדאגות שלך.‬
‫מה?‬
‫אתה כל הזמן אומר את זה, "אני מבין.‬
‫אני... שותף לדאגות שלך."‬
‫זה מאיזשהו קליפ הדרכה‬ ‫של משאבי אנוש או משהו?‬
‫לא.‬ ‫-"כשמתמודדים עם אישיות בעייתית,‬
‫יש לגרום לאדם להרגיש בנוח".‬ ‫-מה?‬
‫"להרגיע את המצב."‬ ‫-לא.‬
‫"להדהד את רגשותיהם".‬ ‫-לא יודע...‬
‫תראה, יש לי תואר ד"ר בפסיכולוגיה.‬ ‫אני מלמדת באוניברסיטה.‬
‫אז אני יודעת מתי מנהלים אותי.‬
‫גב'. מיס קונור.‬
‫אליס־קונור.‬ ‫-אני לא מנהל אותך.‬
‫אלוהים. אני רק מנסה להיות נחמד.‬
‫בטח.‬
‫אתה...‬
‫תראי...‬
‫יש לנו פרוטוקול.‬
‫אני...‬
‫אני אמור להיצמד אליו, אבל, את יודעת,‬
‫נראה אם אני יכול...‬
‫אם אוכל למשוך קצת בחוטים.‬
‫את יודעת, לפני שהקצין סטוקס יגיע.‬
‫לקבל עוד קצת מידע, בסדר?‬
‫אעריך את זה מאוד.‬ ‫-טוב, פשוט...‬
‫תני לי כמה דקות.‬
‫את צריכה משהו?‬
‫אני נשבע, אני פשוט מנסה להיות נחמד.‬
‫מים.‬
‫יש קולר בהמשך המסדרון.‬
‫יופי.‬
‫זה בפינה משמאל ליציאה.‬
‫תודה.‬ ‫-יש שניים, האמת.‬
‫אחד ליד כל דלת.‬ ‫-שתי דלתות?‬
‫לא, סליחה. שני קולרים.‬ ‫את תראי אותם. הם אחד ליד השני.‬
‫זה בגלל שהבניין ממש ישן,‬ ‫וכשבנו אותו, הייתה...‬
‫הפרדה גזעית?‬
‫כן.‬
‫יש...‬
‫את יודעת, בקשר לקולרים,‬
‫יש...‬
‫לוחית הנצחה‬
‫שמוקדשת לחמשת הגדולים או משהו.‬
‫ששת הגדולים.‬
‫ששת הגדולים!‬
‫כן. אברנתי ו...‬
‫אני לא זוכר את כולם. פשוט...‬
‫מרתק, את יודעת, רק ההיסטוריה.‬
‫את יודעת, כלומר...‬
‫כל מה שהם עשו למען...‬
‫אנשים.‬
‫בן זונה.‬
‫סליחה. אתה...‬ ‫-בדיוק כתבתי לאיימי שתעדכן מתי אתה מגיע.‬
‫אלוהים, מה לקח כל כך הרבה זמן?‬
‫סליחה?‬ ‫-כן. סליחה, אדוני.‬
‫פשוט הגברת הזו ממש קשה ו...‬ ‫-כן. אני פה בקשר לג'מאל קונור.‬
‫כן. והיא מיד תחזור. אז...‬
‫טוב. בינתיים, כל מה שידוע לי,‬
‫הוא שהמכונית נעצרה.‬
‫שלושה גברים שחורים בלקסוס,‬ ‫לקסוס חדשה,‬
‫אני חושב.‬ ‫-בסדר. רגע.‬
‫לוחיות רישוי לא בתוקף, או שהנהג שלח טקסט.‬ ‫סיבת העצירה לא ברורה.‬
‫נסיבות דוחקות, כנראה.‬ ‫-טוב.‬
‫אבל אין הרבה מידע.‬ ‫זה נרשם במערכת החקירות הכללית.‬
‫ה-GIU?‬ ‫-כן, אז זה בטח לא רציני, נכון?‬
‫יש לי מישהו במחלקה שייתן לי קצת מידע...‬
‫תשמע. רגע.‬ ‫-אני יודע שזה בניגוד לפרוטוקול.‬
‫אני פשוט מנסה למנוע מהילידים להתפרע‬ ‫עד שחיל הפרשים יגיע. מבין?‬
‫אני ממש שמח שאתה פה.‬
‫סליחה. השוטר לרקין, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫בוא נחזור אחורה, נוודא שאני מבין...‬
‫חכה שתראה את האישה הזו.‬ ‫הכלבה יצאה משליטה.‬
‫כאילו, גם לי יש ילדים.‬
‫כן? אבל היא עברה מאפס לגטו בכלום זמן.‬
‫גברתי, זה הקצין...‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים, סקוט.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫איפה הבן שלנו?‬
‫הקצין סטוקס בדרך.‬ ‫אני ממש מצטער על העיכוב.‬
‫לא אמרו לי כלום, סקוט.‬ ‫-בסדר.‬
‫הם לא יודעים אם ג'מאל נעצר או בכלא.‬ ‫-טוב. תירגעי.‬
‫אני רוצה לדבר עם מי שב-GIU שחוקר את בני.‬
‫תשמע, כפי שאמרתי ל...‬
‫לה, אני לא רשאי למסור מידע נוסף.‬
‫עכשיו.‬ ‫-סליחה, מי אתה בדיוק?‬
‫אני סקוט קונור.‬ ‫אבא של ג'מאל קונור.‬
‫לא. אני מדבר על...‬ ‫-אני סוכן FBI.‬
‫מצטער אם זה בילבל אותך.‬ ‫-כן...‬
‫בני קטין, ויש לנו זכות לדבר איתו‬ ‫לפני שחוקרים אותו.‬
‫אני מצטער, אדוני.‬ ‫-סקוט...‬
‫אני לא רוצה שתצטער.‬ ‫-אני לא מורשה...‬
‫קח אותי למי שחוקר את הבן שלי.‬
‫סקוט!‬ ‫-מה?‬
‫יום ההולדת שלו היה לפני חודש. זוכר?‬ ‫הוא בן 18.‬
‫שיט. ידעתי את זה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ברור.‬ ‫-לעזאזל. קניתי לו את הרכב.‬
‫את יודעת שידעתי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫השעה ארבע בבוקר.‬ ‫עוד לא שתיתי קפה אפילו.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-תשמע...‬
‫הקצין סטוקס יגיע בקרוב מאוד.‬
‫אני רוצה לדעת מה קורה עם בני,‬ ‫ודיברת עם מחלקת החקירות.‬
‫אדבר איתם.‬ ‫-לא, אדוני.‬
‫סליחה?‬
‫לא דיברתי עם בלש ממחלקת החקירות.‬
‫לפני שתי שניות אמרת שכן.‬
‫לא, אדוני.‬ ‫זה לא נכון.‬
‫מישהו ממחלקת החקירות‬ ‫הקריא לי מידע ממקור שני‬
‫מהדוח היומי. זה הכול.‬
‫לא התאפשר לי לדבר עם מישהו בקשר לתיק.‬
‫יש פרוטוקול שאנחנו אמורים לפעול לפיו,‬ ‫והוא דורש את קצין הקישור.‬
‫ואתה לא יודע מתי הוא יגיע?‬ ‫-בקרוב מאוד, אני מקווה.‬
‫אבל אם תעדיפו לא לחכות כאן, זה בסדר.‬
‫תוכלו להשאיר לי טלפון.‬ ‫אשמח להודיע לכם כשהוא יגיע.‬
‫יש סניף של דני'ס בפינה.‬
‫כן, זה קרוב מאוד.‬ ‫-תודה, נמתין.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר להביא לכם משהו? קפה?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫קפה יהיה מעולה.‬
‫חלב? סוכר?‬ ‫-לא, אני אוהב שחור.‬
‫טוב...‬
‫תשמעו, אני בטוח שזה לא סיפור.‬
‫רק התחלתי לעבוד פה,‬ ‫אבל אומרים לי שזה קורה כל לילה.‬
‫יש לנו צוות מצומצם עם הרשאות ניהול‬ ‫במשמרת הלילה.‬
‫לפעמים לוקח זמן עד שהמידע מגיע, אז...‬
‫טוב, אני מתנצל אם הייתי...‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫ותשמע, אני ממש מצטער על זה שכשנכנסת ו...‬
‫כן.‬ ‫-מצטער על מה?‬
‫כלום.‬
‫FBI, מה?‬ ‫-כן.‬
‫מגניב.‬ ‫-תודה.‬
‫עבודת חלומותיי.‬
‫באמת?‬ ‫-ניתוח התנהגותי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. הגשתי מועמדות,‬
‫אבל אמרו לי שצריך ניסיון בחקירות,‬
‫ולכן הצטרפתי למשטרה.‬
‫אני מקווה שהיית מעולה‬ ‫במשוואות דיפרנציאליות וכאלה...‬
‫תואר בזיהוי פלילי באוניברסיטת ג'קסונוויל.‬ ‫קדימה, גיימקוקס!‬
‫יופי. כי החבר'ה בחטיבת טד בנדי‬ ‫חכמים בטירוף.‬
‫חטיבת טד בנדי, זה מגניב.‬
‫כן. הם לא אוהבים שקוראים להם ככה.‬ ‫אנחנו עושים את זה בשביל לעצבן אותם.‬
‫כן.‬
‫אשמח להמליץ עלייך כשיגיע הזמן.‬
‫באמת?‬ ‫-בטח. צור קשר.‬
‫זה יהיה מעולה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫אז, הלקסוס.‬
‫היא רשומה על שמי.‬
‫ה...‬ ‫-המכונית.‬
‫הרכב של בני. הוא רשום על שמי.‬
‫סקוט אלן קונור.‬
‫זו הייתה מתנת יום הולדת.‬ ‫-הו, יפה.‬
‫כן. טוב, יד שנייה. עדיין פינוק, אני מניח.‬
‫כן. לא משנה.‬
‫הוא עבד קשה מאוד.‬
‫קצת מוגזם, אבל...‬ ‫-חשבנו שמגיע לו.‬
‫בכל מקרה,‬ ‫הרכב רשום על שמי בגלל הביטוח.‬
‫אבל אומר את זה בעצמי‬ ‫לבחור במחלקת החקירות,‬
‫כשתיקח אותי לשם לדבר איתו.‬
‫כן. אז קפה...‬
‫בלי חלב וסוכר.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫מה?‬
‫-כלום.‬
‫לא, לא כלום. מה?‬
‫למה שלא תציע לעשות לו תספורת ופן,‬
‫תעשה לו עיסוי בידיים, למען השם?‬
‫קנדרה.‬ ‫-כאילו...‬
‫ניסיתי להיות מנומס.‬ ‫-בסדר.‬
‫להשתגע...‬ ‫-מי משתגע?‬
‫...לא יעזור למצב.‬
‫הבן שלנו שמה.‬
‫אנחנו רוצים לדעת איפה הוא,‬ ‫הם יכולים לומר. זה לא מסובך.‬
‫זו בירוקרטיה.‬
‫נראה שאת מניחה את הגרוע מכל, כשפועל,‬
‫זאתי בטח סיטואציה אחרת לגמרי.‬
‫אני עובד בארגון בירוקרטי. תאמיני לי,‬ ‫לא תתקדמי ע"י רמיסת ממלא פקודות זוטר.‬
‫אני כאן כמעט שעה.‬
‫אהיה כנה איתך...‬ ‫-"כן".‬
‫כן?‬
‫"אהיה כן איתך".‬
‫צורת הזכר היא "כן". אין שם ה'.‬
‫אין מילה כזו "כנה". רק "כן".‬
‫ברצינות?‬
‫ג'מאל לא אומר "אני ילך".‬
‫הוא לא מדבר אבוניקס,‬
‫אתה לא יכול לדבר כמו זבל לבן.‬ ‫-למען השם, קנדרה...‬
‫"אני אהיה כנה".‬
‫"זאתי".‬
‫תעיף את ה‬‫חרא‬‫ הזה.‬
‫סליחה. "זאתי"?‬
‫כן, "זאתי בטח סיטואציה אחרת לגמרי".‬
‫אלוהים ישמור, קנדרה.‬
‫אומרים "זאת". בלי י'.‬ ‫-טוב.‬
‫אל תדחוף את האות י' בסוף.‬
‫אפשר לא לסטות מהנושא בגלל...‬
‫אנחנו לא סוטים מהנושא.‬
‫אתה יודע כמה התאמצתי‬ ‫כדי שג'מאל ידבר בצורה תקנית.‬
‫כן, תאמיני לי, אני יודע.‬ ‫-טוב? יופי.‬
‫לפני שתי שניות אמרת "שמה".‬
‫אבל לי אסור. הגיוני לחלוטין.‬
‫אני אמרתי את זה כדגש.‬
‫אתה מדבר אנגלית רעה.‬ ‫-בחיי. את יוצאת על כל דבר קטן לאחרונה.‬
‫לא, זה לא כל דבר קטן.‬
‫אחרי כל העבודה הקשה שהשקעתי‬ ‫כדי לעזור לו להשתלב,‬
‫זו סטירה בפרצוף כשאתה מזלזל ומתדרדר‬
‫ל"אוקי ממסקוגי".‬
‫אולי פשוט...‬
‫ננסה להיצמד לכאן ולעכשיו.‬
‫לגלות איפה ג'יי, ולא לטחון מחדש‬
‫את חמש שנות הנישואין האחרונות שלנו. אפשר?‬ ‫-בטח.‬
‫יופי.‬
‫ומעולם לא הכרחתי אותך לגרום לו להשתלב.‬
‫שיהיה.‬ ‫-נתתי לך לקרוא לו ג'מאל. ‬
‫לא?‬ ‫-"נתת לי"?‬
‫שוב התחלנו.‬ ‫-נכון?‬
‫מותק, אני מצטערת,‬
‫אני אוהבת את העם האירי שלך והכול,‬
‫אבל לא הייתי מסוגלת לחיות עם השם...‬
‫מה הצעת אז?‬
‫שיימוס.‬
‫אין מצב.‬
‫הייתי מתפשר על משהו אחר.‬ ‫ליאם, איידן...‬
‫לורד.‬
‫הייתי צריכה לכבד את זכרו של אחי.‬
‫חשבתי שהבנת את זה.‬
‫הבנתי.‬
‫אתה יודע...‬
‫אולי שכחת,‬ ‫אבל "ג'מאל" בערבית זה "יופי".‬
‫יופי. איך אפשר לשכוח?‬
‫"היי, יופי, רוצה לשחק בכדור?"‬
‫אני מת שהוא יגיע לגיל 21‬ ‫כדי שאני והחבר'ה נוכל לקפוץ לפאב‬
‫ולשתות כוס ויסקי עם "יופי".‬
‫בחיי.‬ ‫-אולי יביא את חברותיו,‬
‫ענווה וחלב־אם,‬ ‫כדי שישמשו כנהגות תורניות.‬
‫הגבריות שלך באמת כזו שברירית?‬
‫ברור שלא, קני. בחייך.‬
‫זה סתם כפתור מוצלח ללחוץ עליו.‬ ‫השם שלו בסדר גמור, טוב?‬
‫רוב הזמן אתה אפילו לא יכול לומר אותו.‬
‫זה תמיד "ג'יי".‬
‫נו, באמת. יש לי כינויים לבן שלי.‬ ‫זה קטע של גברים.‬
‫פשוט תודה בזה.‬
‫תמיד שנאת את השם שלו...‬
‫כי הוא שחור מדי.‬
‫את זו שאמרת הרגע‬
‫ש"שיימוס" זה אירי מדי.‬ ‫-אתה חושב שהשם שלו הוא נכות.‬
‫טוב, את יודעת מה? בסולם של...‬
‫אריק הולדר עד דרנל ג'קסון,‬
‫ג'מאל ממש מתקרב לדרנל.‬
‫זה בטח נורא להרגיש מנוכר כל כך מבשר מבשרך.‬
‫היי, אעבור באש ובמים למענו,‬ ‫את יודעת את זה.‬
‫בני היחיד.‬
‫שננסה להתקשר אליו שוב?‬ ‫-ניסיתי כבר 15 פעמים.‬
‫אני רק מגיעה לתא הקולי.‬
‫כן, גם אני.‬ ‫"היי, הגעתם לג'מאל. שיהיה לכם יום מבורך."‬
‫מאיפה השטות הזו הגיעה?‬
‫הוא הולך איתי ועם אימא לכנסייה.‬
‫תודה, אגב.‬
‫על מה?‬ ‫-שלקחת אותה לדיאליזה.‬
‫נו, באמת.‬ ‫-לא, זו עזרה ענקית.‬
‫את יודעת שבובי היא כמו אימא בשבילי.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-היא קשוחה.‬
‫היא חושבת שאתה מרכז העולם.‬
‫היא מאשימה אותי בכל זה.‬
‫את נראית טוב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-טוב, זה נכון.‬
‫בבקשה אל תתחיל.‬
‫לא ממש התראינו מאז... את יודעת.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אסור לשים לב?‬ ‫-למה ציפית, סקוט?‬
‫שאתמוטט אחרי ארבעה חודשים בלעדייך?‬
‫לזה קיווית?‬
‫אלוהים. תשכחי שאמרתי משהו.‬ ‫-כן! נשכח מזה. בוא נמצא את בננו‬
‫ואז כל אחד יחזור לפינה שלו, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫זה ג'מאל?‬
‫לא.‬
‫אז איפה הוא היה אתמול?‬
‫הנחתי שהוא יצא.‬ ‫-כן.‬
‫עם מי?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫את לא יודעת?‬
‫למה שאדע?‬ ‫-אלוהים. קנדרה.‬
‫אני לא עושה לו חקירה צולבת בכל יציאה.‬ ‫הוא אדם בוגר. אני סומכת עליו.‬
‫את זו שהתעקשת שג'יי יגור איתך.‬
‫והייתי בסדר עם זה.‬
‫אבל התחייבת להיות אחראית...‬ ‫-חשבתי שלא נטחן מחדש את הקשר שלנו?‬
‫טוב. בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫אני שונא לחזור על זה, אבל הילד הולך‬ ‫לאקדמיה צבאית בעוד חודש.‬
‫זה לא מקובל שהוא...‬ ‫-התחלנו.‬
‫זה לא, קני.‬
‫בפעמים האחרונות שהוא ישן אצלי,‬ ‫הוא היה נראה כמו גנגסטר.‬
‫גנגסטר?‬
‫"גנגסטה". זהו, אמרתי את זה.‬
‫למה? כי הוא לא מחויט?‬
‫המכנסיים הרחבים, הצמות,‬
‫ההליכה הגסה שהוא פיתח פתאום.‬
‫הוא נער מתבגר, בסדר?‬
‫לפני שנייה הוא היה אדם בוגר.‬ ‫-הוא מחפש את עצמו.‬
‫מחפש את עצמו?‬ ‫-חוקר את הזהות שלו.‬
‫אלוהים. היום זה צמות, מחר‬
‫הוא יעזור לאו־ג'יי למצוא את הרוצח האמיתי.‬ ‫-טוב. רואה? הערות כאלה.‬
‫אתה לא מבין.‬ ‫העולם שלו הוא לא העולם שלך, סקוט.‬
‫הוא כן. ללא ספק.‬
‫תראי, אני מעריך לגמרי את האופן שבו גדלת.‬
‫בסדר? הרחובות הקשוחים של ליברטי סיטי.‬
‫הכביש המהיר שחוצה, האפליה הכלכלית.‬ ‫הכול. אני מעריך. תמיד הערכתי.‬
‫זו אחת מסיבות רבות ש...‬
‫שמה?‬
‫-העולם שלו לא כזה.‬
‫העולם שלו הוא לגמרי העולם שלי.‬
‫עבדנו קשה כדי שזה יהיה העולם שלי.‬
‫הוצאנו כמעט רבע מיליון דולר‬ ‫כדי שילמד בבתי הספר הפרטיים הטובים בעיר.‬
‫הוא גדל בקורל גייבלס, למען השם.‬
‫הוא קיבל את כל היתרונות.‬ ‫אני לא מוכן שהוא ידרדר ל...‬
‫למה?‬
‫תגיד את זה, סקוט.‬
‫לבחור הצעיר הזה אין שום תירוץ‬ ‫לכך שהוא הכניס את עצמו למצב הזה.‬
‫איזה מצב?‬
‫אנחנו אפילו לא יודעים מה קרה עדיין.‬ ‫-משהו קרה. אני יכול לנחש מה.‬
‫למה אתה מאשים אותו אוטומטית‬ ‫לפני שאתה יודע משהו?‬
‫את יודעת שהוא מסתובב עם שני נערים שחורים?‬ ‫-חס וחלילה.‬
‫בבקשה, לא. אל תעשי את זה.‬ ‫-אתה רציני?‬
‫תראי, קני, רק שנינו כאן,‬ ‫אז את יכולה להפסיק עם הדרמה.‬
‫ברצינות?‬ ‫-קנדרה, בחייך.‬
‫הוא מסתובב עם ילדים שחורים,‬ ‫זו הבעיה?‬
‫מה אם...‬
‫איך אתה יודע עם מי הוא היה?‬
‫הבחור הזה.‬
‫השוטר הזה?‬ ‫-כן.‬
‫מתי?‬ ‫-כשנכנסתי.‬
‫אז בשעה שאני כאן, הוא לא יודע כלום.‬
‫ברגע שאתה נכנס, יש לו את כל התשובות.‬
‫לא הייתי אומר "כל התשובות".‬ ‫-הוא אמר שג'מאל היה באוטו עם עוד שניים? ‬
‫כן, עצרו אותם.‬ ‫-שחורים.‬
‫כן.‬ ‫-טוב, הוא לא אמר לי משהו מזה.‬
‫מעניין למה.‬
‫כרגע, לא אכפת לי.‬ ‫אני רק רוצה לדעת מי הם.‬
‫החבר החדש שלך לא אמר לך?‬ ‫-לא.‬
‫ואני חושב שתסכימי שזה מראה על שיפוט לקוי.‬ ‫-לא.‬
‫לא בהכרח.‬ ‫-באמת?‬
‫זו זכותו להיות באוטו עם חברים‬ ‫בלי שיגררו אותם לתחנה בשלוש בבוקר.‬
‫אף אחד אומר שזו לא...‬ ‫-גם אם אלה החברים השחורים שלו!‬
‫איזה חברים שחורים?‬ ‫-סקוט, בחייך. מה אתה...‬
‫אתה לא קולט מה אתה אומר?‬ ‫-זה בדיוק מה שאני אומר. תקשיבי.‬
‫איזה חברים שחורים?‬
‫הוא היה עם ג'פרי?‬
‫הוא היה עם נייט או מאני?‬ ‫ילדים שאנחנו סומכים עליהם?‬
‫כי זה דבר אחד.‬ ‫-אמרתי לך, לא יודעת.‬
‫לא. והוא בטוח לא היה עם אל.‬
‫לא. אל בחופשה באירופה עם המשפחה.‬
‫כן. ואל הוא השחור היחיד שהוא מסתובב איתו,‬
‫וזו הנקודה שלי.‬ ‫-מצחיק.‬
‫זו בדיוק הנקודה שלי.‬
‫קנדרה, אני...‬ ‫-אתה חושב שהבן הבורגני שלנו‬
‫לא יכול להתחבר עם ילדים שחורים אחרים‬
‫בלי לסמן את עצמו כאשם?‬
‫לא. אני חושב שהבן החצי שחור, חצי לבן‬ ‫שהגזע שלו מעניין לו את התחת...‬
‫זה שקיבל 700 בפסיכומטרי‬ ‫והצטיין בפיזיקה כמקצוע מוגבר,‬
‫יודע לא לעשות טעויות מיותרות בחיים‬ ‫ולקחת סיכונים מטופשים.‬
‫במיוחד כשהוא עומד לעשות דברים מדהימים.‬
‫אני חושב שהוא מבין‬ ‫שאם תרצה או אם לא תרצה,‬
‫יש תוצאות לאופן‬ ‫שבו אתה מציג את עצמך בחיים.‬
‫אם תסתובב במכנסיים שחושפים חצי מהתחת‬ ‫ותסרוקת של גטו, אז...‬
‫אז אין לך זכות להתלונן כשאתה עובר ברחוב‬ ‫ואישה לבנה תופסת את הארנק שלה.‬
‫אין לך זכות להתלונן כשאתה עובר ברחוב‬ ‫וכל אישה תופסת את הארנק שלה.‬
‫לא. זה לא... לא.‬
‫אמרת שהתרועעות עם ילדים שחורים אחרים‬
‫היא סיכון מטופש.‬
‫בחייך, קני, זה לא מה שאני אומר.‬
‫תגיד לי משהו.‬ ‫-זה ברור לך!‬
‫אם הזבל הזה היה אומר לך‬ ‫שג'מאל היה ברכב‬
‫עם שני לבנים שאתה בקושי מכיר,‬ ‫היית מאשים אותו אז?‬
‫האם זו הייתה טעות מיותרת?‬ ‫-אם לא הכרתי או פגשתי אותם,‬
‫שחורים או לבנים, ברור שכן.‬ ‫-סקוט.‬
‫לא משנה כמה פריווילגיות יש לו,‬
‫העולם עדיין מסתכל עליו‬ ‫כמו שהוא מסתכל עליי,‬
‫לא כמו שהוא מסתכל עלייך.‬ ‫-בחיי.‬
‫אני אומר לך, אני רואה בדיוק מה קורה.‬
‫אני לא בבית כמה חודשים,‬ ‫ואת ללא ספק מטפטפת לו‬
‫שטויות פסיכולוגיות של קורבנות.‬ ‫-יודע מה?‬
‫"איזה מסכן אני".‬ ‫-לא עשיתי שום דבר כזה.‬
‫כן.‬ ‫-במקום להאשים אותי,‬
‫אולי כדאי שתסתכל במראה.‬
‫זו אשמתי עכשיו?‬
‫אתה זה שנעלמת ברגע הכי חשוב בחייו.‬
‫סליחה?‬
‫אתה יודע בדיוק מה אני אומרת.‬
‫אימנתי את קבוצת הבייסבול שלו במשך עשור.‬
‫הלכתי לכל אחת מההופעות שלו.‬
‫האם אי פעם פספסתי מסיבה, משחק, או אירוע,‬ ‫-זה לא...‬
‫או אפילו מפגש?‬ ‫-לא על זה אני מדברת.‬
‫אז על מה את מדברת?‬ ‫-נטשת אותו.‬
‫לא נכון.‬
‫כן נכון.‬ ‫-שטויות.‬
‫עשית את זה.‬ ‫-לא.‬
‫מצטערת, אבל זה בדיוק מה ש...‬
‫יודעת מה?‬ ‫-זה מה שעשית! קמת ועזבת.‬
‫לא עזבתי אותו. עזבתי אותך.‬
‫לא התכוונתי שזה יצא ככה.‬
‫פשוט...‬
‫נמאס לי לנהל איתך את אותו הוויכוח‬
‫שוב ושוב. את זה עזבתי. לא...‬
‫את יודעת.‬
‫שיט. קני, אני מצטער.‬
‫תפסיק.‬ ‫-לא התכוונתי...‬
‫פשוט תניח את האת ותפסיק לחפור.‬
‫תקשיבי, ג'יי בדרך להפוך לקצין מן המניין‬
‫באחד מהמוסדות היוקרתיים ביותר בעולם.‬
‫עבודתי הסתיימה.‬
‫הוא גבר עכשיו.‬
‫גבר שאני גאה בו מאוד.‬
‫אני יודעת.‬
‫אז את לא יכולה לומר לי‬ ‫שלא עשיתי את עבודתי כאב.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא אבא שלך, קנדרה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ככה נראית נטישה.‬
‫בסדר. סקוט.‬ ‫-אז לא. לא.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אמרתי שהבנתי.‬
‫היי.‬
‫קני.‬
‫הכול יהיה בסדר, טוב?‬
‫בואי ננסה להירגע.‬
‫בשעה כזו בלילה,‬
‫אני תמיד נסערת.‬
‫ואין לך מושג.‬
‫אני בדרך כלל מתעוררת בשעה הזו.‬
‫אני לא חושבת שהיה לי לילה של שינה רצופה‬ ‫מאז שהילד הזה נולד.‬
‫ברוב הלילות, העיניים שלי נפערות לרווחה‬ ‫באמצע שינה עמוקה.‬
‫הלב מתחיל לפעום כל כך מהר‬ ‫שאני מרגישה אותו הולם באוזניים.‬
‫זה תמיד בשעה הזו בערך.‬
‫מאוחר מדי לחזור לישון,‬
‫מוקדם מדי להתחיל את היום.‬
‫ואתה פשוט נוחר לך.‬
‫בדרך כלל אני הולכת לעמוד בפתח החדר שלו‬
‫ומקשיבה לנשימות שלו.‬
‫לפעמים אני נכנסת ונוגעת בשריר בצוואר שלו‬
‫או בכתף.‬
‫עומדת שם ועושה לעצמי ומשקרת לעצמי,‬
‫"אל תדאגי, קנדרה, ‬
‫הוא גדול וחזק.‬ ‫העולם הזה לא יכול לפגוע בו."‬
‫עד שהתחושה המטרידה חוזרת,‬ ‫ואני חושבת על כמה שהוא שברירי.‬
‫ולא משנה איזה סיוט העיר אותי,‬
‫נהג טנדר ששולח טקסט‬ ‫או אגרוף תועה בתגרה בפאב,‬
‫נקב בתוספתן באיזו מדינה שלישית.‬
‫רוב האימהות יכולות לשבת בחושך‬ ‫לחזור לחשוב בהיגיון ולחזור לישון,‬
‫אבל לפעמים, בסיוטים שלי,‬ ‫אני רואה חבלי תלייה וצלבים‬
‫וגברים לבנים עם ג'ל בשיער וגלח בצדדים.‬
‫בקיץ האחרון, כשג'מאל רצה‬ ‫לנסוע עם ג'ף "לפסטיבל בונרו",‬
‫הייתי... פשוט...‬ ‫-תראי, ג'יי ואני פשוט חשבנו‬
‫שהגזמת קצת עם תפקיד האימא המגוננת,‬
‫כשחשבת שהוא צעיר מדי.‬ ‫-צעיר מדי?‬
‫לא הסכמנו ואז המשכנו הלאה.‬ ‫-זה לא היה קשור לגיל.‬
‫סבא שלי נלחם באוקינאווה כשהיה בן 17.‬
‫צעיר מדי?‬
‫זה לא היה העניין.‬
‫זה היה הרעיון שהוא ינהג דרך הדרום העמוק.‬
‫הבן שלי, לבד, עם ילד לבן,‬
‫נוהג הפוך ל"צעדה של שרמן אל הים".‬
‫אולי הוא וג'ף עצרו למלא דלק באיזו עיר קטנה‬
‫בגלל שהוא לא חושב על זה,‬
‫בגלל שגידלנו אותו להאמין שהעולם...‬
‫מלא בטוב.‬
‫והוא עפעף בעיני האיילה שלו‬ ‫לעבר איזו בחורה לבנה צעירה וחמודה.‬
‫אולי שניהם נכנסו לקנות המבורגר,‬
‫שהוא במקרה מקום שבו האלט-רייט מסתובבים.‬
‫אולי בחור עם קעקוע של צלב קרס על הזרוע‬
‫שתה קצת יותר מדי‬
‫ולא מוצא חן בעיניו הילד הזה‬
‫שמזהם את טהרת הגזע של המדינה.‬
‫אבל המחשבה הכי גרועה, זו שתמיד חוזרת,‬
‫היא שאני רואה אותו נעצר‬ ‫על ידי שוטר על לא כלום.‬
‫ואני רואה מגפיים מעל לגובה הקרסול, ו...‬
‫תגים...‬
‫ואלות.‬
‫ואני נזכרת בלילה שבו הייתי...‬
‫בת חמש,‬
‫וראיתי את האימא המאופקת שלי מקופלת,‬
‫מתייפחת במטבח‬
‫בגלל שארתור מקדאפי‬ ‫הוכה למוות על ידי שוטרים,‬
‫וזיכו את השוטרים האלה.‬
‫ואתה היית ילד קטן שישן בצד השני של העיר,‬
‫וחלמת להפוך לאחד מהם.‬
‫אני פוחדת.‬
‫אל תפחדי.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫זו סתם שטות חסרת משמעות.‬
‫הם בטח שמעו מוזיקה בווליום חזק מדי.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-כן, את מכירה אותו.‬
‫או שהחברים שלו שתו כמה בירות‬ ‫במושב האחורי, משהו טיפשי,‬
‫ילדים עושים שטויות של ילדים.‬
‫אבל בואי לא נעצבן את החבר'ה האלה, טוב?‬
‫בואי פשוט...‬
‫נישאר רגועים.‬
‫עוד חצי שעה, שלושתנו נהיה בדני'ס‬
‫ונחווה רגע מלמד.‬
‫דיברת איתו לאחרונה?‬
‫אנחנו מדברים כל יום.‬
‫בעיקר בהודעות, אבל...‬ ‫-לא.‬
‫התכוונתי, האם דיברת איתו על...‬
‫על מה?‬
‫אקדמיית וסט פוינט.‬
‫מה איתה?‬
‫אני לא רוצה להתערב.‬ ‫-מה איתה?‬
‫טוב, הוא...‬ ‫-מה?‬
‫הוא שוקל את זה מחדש.‬
‫הוא שוקל מה מחדש?‬
‫כדאי שתדבר איתו.‬
‫על מה, קנדרה?‬
‫הוא חושב לחתום על החוזה של ליגת הצעירים.‬
‫או לראות איך יתפתח עניין הגיטרה.‬ ‫-באמת?‬
‫תשמע...‬ ‫-אלוהים, קני. שוב?‬
‫זה בטח יהיה סתם עיכוב.‬ ‫הוא מפחד לספר לך.‬
‫כן, ובצדק.‬
‫מקווה שזה לא הרעיון שלך.‬
‫תראה.‬ ‫-את מעודדת את השטויות האלה?‬
‫אין לו מספיק מהירות זריקה כדי לעלות ליגה.‬ ‫אין לו את הכישרון הדרוש.‬
‫הבנה אכזרית שאני, אבא שלו,‬
‫ולא את, צריך להגיע אליה איתו, תודה. ‬
‫והגיטרה?‬
‫מה, הוא ינגן בגיטרה למחייתו?‬
‫רק מפני שאתה פחדת לרדוף אחרי חלומותיך,‬ ‫אל תוציא את זה עליו.‬
‫באמת. ‬ ‫-שינסה כל עוד הוא צעיר.‬
‫במקרה הכי גרוע, הוא יחפש את עצמו כמה זמן.‬
‫בטח. אתה מתבטל ו"מחפש את עצמך",‬
‫ופתאום אתה בן 40 עם מנת משכל‬ ‫של 150, ובלי תואר אקדמי.‬
‫ואז אתה מרוויח כמה, 450 דולר לשבוע‬ ‫בלהקת קאברים של חתונות.‬
‫שוכר אותך מישהו שיכול להרשות לעצמו‬ ‫להוציא 100,000 על החתונה‬
‫כי הוא לא בזבז 10 שנים מחייו‬ ‫במרדף אחר חלומות‬
‫כמו הפיכה לשחקן קרלינג אולימפי,‬ ‫או כתיבת הרומן האמריקני הגדול הבא.‬
‫לא זו הכוונה.‬ ‫-הגברים במשפחתי שירתו את המדינה‬
‫בכל דור מאז שהגיעו לכאן.‬
‫אין לו זכות לשבור את המסורת.‬
‫סקוט.‬ ‫-זו לא אופציה.‬
‫סוף הדיון.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫קפה. בלי חלב, בלי סוכר.‬ ‫-תודה.‬
‫אז יש לי עוד מידע בשבילכם.‬
‫לא הרבה.‬
‫בדקתי את הנתונים במערכת שוב.‬
‫הבן שלכם זוהה כנוסע ברכב‬
‫לאחר שנעצר בלקסוס שלכם.‬
‫אימתתי גם ‬
‫שהיו עוד שני גברים שחורים ברכב כשהוא נעצר.‬
‫למה שיעצרו אותו?‬
‫המידע לא מפרט עד כדי כך.‬
‫סימנו את קטגוריית "עברה" כללית.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה פשוט מה שהשוטר הזין למערכת‬
‫מהמחשב שבניידת. הוא פשוט מסמן איקס בתיבה.‬
‫אז זה לא אומר לנו כלום.‬
‫זה לא מופיע כמרדף לאחר עבירה,‬
‫רכב גנוב, בקשה לעזרת הציבור,‬ ‫הדברים הגרועים...‬
‫טוב.‬ ‫-...שאפשר לסמן.‬
‫מי היו האחרים?‬
‫כן, אסור לי...‬
‫טוב, שיישאר בינינו. בין אנשי חוק.‬
‫דשון רול וג'רוויס בל.‬
‫את מכירה אותם?‬
‫בל הוא בן 20 עם הרשעה בעבירות ק‬‫לות‬‫.‬ ‫היה נגדו צו פתוח.‬
‫על מה?‬ ‫-אסור לי לומר.‬
‫רואה, קן? הבנת למה התכוונתי?‬
‫עוד דבר.‬
‫הצצתי בחשבונות של הבן שלכם‬ ‫ברשתות החברתיות.‬
‫באמת? זה מה שעשית בזמן שעמדנו כאן?‬
‫רשתות חברתיות הן התחנה הראשונה‬ ‫במקרים של נעדרים.‬
‫נו, באמת.‬ ‫-זו עובדה!‬
‫ואת זה באמת למדתי בקליפ הדרכה.‬
‫הבן שלכם פרסם משהו באינסטגרם.‬
‫תמונה של מדבקה‬ ‫על הפגוש האחורי של הלקסוס שלכם.‬
‫"צלמו שוטרים (גם: תירו בשוטרים)‬ ‫עם הסלולרי שלכם כשהם מבצעים מעצר.‬
‫סליחה?‬ ‫-זה מה שכתוב.‬
‫"תירו בשוטרים?"‬ ‫-כן.‬
‫והמילים האלה היו גם באותיות ענקיות.‬
‫אני חושב שאתה טועה.‬ ‫-השאר באותיות קטנטנות,‬
‫ובמרחק של יותר מחצי מטר רואים רק‬ ‫לקסוס עם המילים "תירו בשוטרים".‬
‫לא, לא הבן שלי.‬
‫אני חושש שכן.‬
‫"תירו בשוטרים".‬
‫באנשים שמנסים לעשות את עבודתם.‬
‫זה מה שרואים?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-תירו באנשים עם נשים וילדים.‬
‫בן זונה.‬
‫פשוט תירו בהם כי אתם חלק מהמהפכה‬ ‫או מה שזה לא יהיה, כנראה.‬
‫קנדרה.‬ ‫-מה?‬
‫המכונית הזו רשומה על שמי.‬
‫זה לא קשור אלינו, זוכר?‬ ‫הבן שלנו במעצר.‬
‫לבן שלנו יש מדבקה על הפגוש‬ ‫שכתוב בה "תירו בשוטרים".‬
‫הבן שלי. אני השוטרים.‬ ‫-סקוט.‬
‫לעזאזל. אני השוטרים!‬ ‫-מדובר על מצלמה בסלולרי.‬
‫אלוהים, סקוט!‬
‫כרגע לא מעניין אותי מעמדך‬ ‫במשטרה והקשר ביניכם.‬
‫מעניין אותי זה למצוא את הבן שלנו.‬ ‫-ידעת על זה? ראית?‬
‫קני, בבקשה תגידי לי שלא ידעת על זה.‬
‫בבקשה תגידי שלא...‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫יש שלושה ילדים שחורים בביה"ס שלו.‬
‫שלושה מתוך 400 ומשהו.‬
‫והשניים האחרים בזוגיות זה עם זה.‬
‫הוא...‬ ‫-לא, אני מבין.‬
‫להיות אחד מהשחורים הבודדים‬ ‫בבית הספר הפרטי הכי יקר בעיר,‬
‫לעומת להיות שחור בתיכון מרטין לותר קינג‬ ‫ולעבור בגלאי מתכות כל יום,‬
‫זה מרשה לך לשים על הלקסוס מדבקה‬
‫שכתוב עליה "תירו באידיוט‬ ‫שקנה לי את האוטו הזה."‬
‫הוא מתמודד עם הרבה עכשיו.‬
‫הוא סובל מדיכאון.‬ ‫-אלוהים.‬
‫הוא מבולבל.‬
‫שטויות.‬ ‫תשמע, אני מצטער שאני מתפוצץ ככה לידך.‬
‫לא, אני מבין לגמרי.‬
‫איפה ג'מאל עכשיו?‬
‫מה שאמרתי לכם עכשיו,‬
‫זה כל המידע שיש במערכת.‬ ‫וגם את זה לא הייתי אמור לספר לכם.‬
‫אני אמור להמתין‬
‫עד שהקצין סטוקס הזה יגיע לכאן.‬
‫אגיד לך מה, אבדוק במחשב שוב,‬
‫נראה אם מישהו הזין עוד משהו‬ ‫בדקות האחרונות.‬
‫יודע מה?‬
‫ישבתי כאן כמעט חצי שעה.‬
‫לא יכולת להגיד לי שום דבר.‬
‫חוץ מאולי איך לעשות‬ ‫סיור עצמאי בבניין בסגנון ג'ים קרו...‬
‫ואז ברגע שבעלי מגיע, בעלי הלבן,‬
‫פתאום אתה הכי עוזר בעולם.‬
‫קנדרה!‬ ‫-למה זה?‬
‫את לא רוצה שאלך לבדוק שוב במחשב?‬
‫אם זה בסדר מצידך.‬
‫מצטער, לא קלטתי את שמך הפרטי.‬
‫פול.‬ ‫-פול, אם זה בסדר מצידך, נעריך את זה.‬
‫בשמחה.‬
‫עוד קפה?‬ ‫-זה יהיה מעולה.‬
‫"זה יהיה מעולה."‬
‫יודע מה עוד יהיה מעולה?‬
‫אם תהיה לצדי באיזושהי נקודה.‬
‫לעזאזל, קנדרה.‬ ‫-אתה כל כך נחמד אליו שזה מחליא אותי.‬
‫"תירו בשוטרים"? באמת.‬ ‫-בגלל זה אתה מלקק לו?‬
‫לא. בא לי לשבור את הקיר באגרופים.‬ ‫-שים את עצמך בנעליים של ג'מאל.‬
‫נו, באמת.‬ ‫-לא! רק לרגע,‬
‫שים את עצמך בנעליים של הבן שלך.‬
‫הוא השחור היחיד‬
‫שרוב הילדים הלבנים בבית הספר שלו מכירים.‬
‫רובם,‬
‫היחידים השחורים שהם החליפו איתם מילה‬
‫הם הג'מייקאנית בהוספיס‬ ‫שמנגבת את התחת לסבתא שלהם,‬
‫והאנשים באיזה בית דיור מוגן שהם עזרו לבנות‬
‫רק כדי שיהיה להם מה לכתוב‬ ‫בטופסי ההרשמה לפרינסטון.‬
‫אני מבין.‬ ‫-אתה חייב להבין.‬
‫ג'מאל עובר...‬
‫התעוררות.‬
‫התעוררות? למה?‬ ‫-כן.‬
‫לזה.‬
‫בסדר.‬
‫ו...?‬
‫ו...‬
‫פילנדו קסטיל.‬
‫ואריק גרנר.‬
‫ותמיר רייס.‬
‫בכל פעם שזה קורה,‬
‫הוא מרגיש שהעולם סוגר עליו קצת.‬
‫וזה מגיע אליו משני הצדדים,‬
‫כי כל החברים הלבנים שלו חושבים‬ ‫שהוא מייצג את הגזע כולו.‬
‫זה לא כמו להיות בבית הספר‬ ‫עם שחורים אחרים שאפשר להישען עליהם.‬
‫הוא היחיד שכל הילדים הלבנים מסתכלים עליו.‬
‫יש עליו לחץ עצום ל...‬
‫אגיד לך איך הוא קורא לזה, "פני הגזע".‬
‫ככה הוא אומר, "אני מרגיש שאני פני הגזע."‬
‫הוא אמר לך את זה?‬ ‫-הרבה פעמים.‬
‫הוא מעולם לא אמר משהו כזה לי.‬
‫מותק, תסתכל עליך,‬
‫ותסתכל עליי, ותחשוב מה יכולה להיות הסיבה.‬
‫כשהגברים האלה נורים,‬
‫הוא מרגיש את רוחות הרפאים שלהם.‬
‫המדבקה הזו הייתה...‬
‫הייתה מה?‬
‫לא, באמת, אני...‬
‫אני רוצה להבין.‬
‫אתה יכול לראות שג'מאל גם צודק בזה?‬
‫צילום שוטרים הוא כל מה שיש לילדים האלה.‬
‫זה קו ההגנה האחרון שלהם.‬
‫שיט. אם חלילה יעצרו אותי,‬ ‫זה גם קו ההגנה האחרון שלי.‬
‫זה העולם שאנחנו חיים בו.‬
‫בין אם אתה מבין ובין אם לא.‬
‫לא, אני מבין. באמת.‬
‫אני מבין.‬
‫פשוט...‬
‫הוא עדיין היה צריך לדעת‬ ‫לאן זה עלול להוביל.‬
‫לאן?‬
‫לכאן?‬
‫הערב?‬ ‫-כן.‬
‫בגלל מדבקה על הפגוש?‬ ‫-כן.‬
‫אתה באמת חושב שזה העניין?‬
‫זה בטוח לא עזר.‬ ‫-מדבקה?‬
‫תראי, אם אני שוטר שנוסע ברחוב‬ ‫בשתיים בלילה,‬
‫ונראה שאולי יש עילה סבירה...‬
‫המדבקה הייתה מטה את הכף מבחינתך?‬
‫ועוד איך.‬
‫במיוחד אם אחרי שאני עוצר מישהו לאזהרה,‬
‫יש לי איזה חמור שחצן‬ ‫שמרצה לי על הזכויות שלו.‬
‫בן זונה.‬
‫מה?‬
‫שחצן?‬
‫נו, באמת.‬ ‫-זה באמת מה שאמרת?‬
‫בבקשה, אל תתחילי.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-ממך?‬
‫קנדרה!‬ ‫-אין לי מילים בכלל.‬
‫לעזאזל, אל תסיטי את הדיון‬ ‫לזה שנפלתי על איזה ביטוי מאובן.‬
‫לא אתן לג'יי להדרדר לחיים‬
‫בהם הוא ממציא לעצמו‬ ‫תירוצים כל הזמן. אני לא.‬
‫ואני לא מוכנה שהוא יתנצל על מי שהוא.‬
‫אף אחד לא מבקש ממנו לעשות זאת.‬ ‫-הם כן.‬
‫"תשאיר את הידיים על ההגה. תסתכל קדימה.‬
‫אל תעשה תנועות פתאומיות.‬
‫אתה לא רוצה להלחיץ את הבחור באפוד המגן‬
‫כשהוא מתקרב לך לחלון ומכוון לך אקדח לראש."‬
‫אבא שלך אמר לך את זה פעם?‬
‫הוא לא היה צריך.‬ ‫-בדיוק.‬
‫תראי, קני.‬
‫אני משתוקק לפתור את המצב בדיוק כמוך.‬ ‫הוא גם הבן שלי.‬
‫אני פשוט לא חושב ש...‬
‫שזה יעזור להרצות לאנשים האלה‬ ‫על "חיי שחורים חשובים".‬
‫בואי ננסה...‬
‫לתפוס זבובים עם דבש, טוב?‬
‫אולי הם צריכים הרצאה קטנה.‬
‫הם בטוח יקבלו אחת כשאתבע להם את הצורה.‬
‫תראי, מה שאני אומר...‬
‫כל מה שאני אומר...‬
‫כדאי שניתן לאנשים האלה ליהנות מהספק,‬
‫ולא נתנהג כאילו שאנחנו באיזה מחוז דפוק‬ ‫של הקו-קלוקס-קלאן בדרום קרוליינה.‬
‫אנחנו במיאמי, למען השם.‬ ‫-מקום שבו התחת השחור והמשכיל שלי‬
‫עדיין צריך לנסוע בכביש בשם "דרום דיקסי"‬ ‫כדי להגיע לעבודה כל יום.‬
‫קני, אני מבין את הנקודה שלך. באמת.‬
‫אבל לזרוק את כל זה בפרצוף של לבנים‬ ‫גורם להם להרגיש חרא.‬
‫וכשגורמים לאנשים להרגיש חרא,‬ ‫הם פחות רוצים לעזור לך.‬
‫כן, האדון סקוט.‬
‫דודה קנדרה לא רוצה לפגוע לאף אחד ברגשות.‬
‫מצטערת, האדון סקוט.‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫את.‬
‫מתנהגת בצורה מגוכחת.‬
‫בעלי צוחק כשאני מעמידה פנים שאני שפחה,‬
‫ואני תוהה למה נפרדנו.‬ ‫-אלוהים.‬
‫בחיי. אני אומר לך,‬ ‫אני ואת אי פעם הסכמנו על משהו?‬
‫נו, באמת.‬ ‫-לא, אי פעם הסכמנו?‬
‫ברצינות?‬
‫החשיבות של עבודה קשה.‬
‫חסכנות.‬
‫כבוד למבוגרים.‬
‫קוקטיילים עם ויסקי בפטיו בשקיעה.‬ ‫-טוב.‬
‫תלוניוס מונק. נכון?‬
‫כן. תמיד הסכמנו על תלוניוס מונק.‬
‫בהחלט.‬
‫אוכל תאילנדי.‬
‫כן.‬ ‫-אוניברסיטת מיאמי.‬
‫כן.‬
‫קורמאק מקארתי.‬
‫איי קיימן.‬
‫סקס.‬
‫כן.‬
‫הבוקר שבו ג'יי נולד‬ ‫היה היום הכי טוב בחיינו.‬
‫אנחנו בהחלט מסכימים על זה.‬ ‫-נכון?‬
‫אני עדיין לא מסוגל.‬
‫פשוט לא מסוגל.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כשהייתי בכנס ההוא באטלנטה לפני כמה חודשים,‬
‫ראיתי מדבקה אחרת על פגוש.‬
‫"אל תאשימו אותי,‬ ‫הצבעתי לג'פרסון דייוויס."‬
‫אף אחד לא עצר אותו.‬
‫זה סתם איזה מניאק גזעני, קני.‬
‫אבל באטלנטה.‬
‫בבירת אמריקה השחורה,‬
‫לבנים יכולים להדביק‬ ‫את הכעס שלהם על כל הרכב.‬
‫אני לא יכול לתת דין וחשבון‬ ‫על כל גזעני לבן.‬
‫לא? אתה לא "פני הגזע"?‬
‫אני שמח לראות שזו הרמה‬ ‫שאנחנו דורשים מהבן שלנו.‬
‫איזו רמה?‬
‫לחפש גזעני מאחורי כל עץ.‬
‫כי זו התוצאה של החרא הזה.‬
‫מדבקות "תירו בשוטרים"‬ ‫וכל השטויות של מיקרו-אגרסיות...‬
‫אפשר לעזוב את זה?‬ ‫-...בקמפוסים.‬
‫ברצינות, קנדרה, מה חשבת לעצמך?‬
‫הוא הדביק את זה רק היום או אתמול,‬ ‫איבדתי תחושת זמן.‬
‫אז ידעת שהיא שם?‬ ‫-כן, ראיתי אותה.‬
‫גם אני לא אהבתי אותה,‬
‫אבל ג'מאל עצבני בקשר להכל בזמן האחרון.‬
‫אתה לא היית.‬ ‫אני הייתי צריכה לבחור את המאבקים.‬
‫החלטתי שהמדבקה היא מאבק‬ ‫שיכול לחכות עד הבוקר.‬
‫אמרתי לו לא להיכנס לאוטו עד שייפטר ממנה.‬
‫טוב. אבל ברגע שזה ייגמר,‬
‫אנחנו נשב ונדבר קצת‬ ‫על האיכות של שיפוט הדעת שלך בנושא.‬
‫וואו.‬
‫טוב.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫לא אנסה לגונן עליך יותר.‬
‫הוא הדביק את המדבקה על האוטו‬ ‫כדי להתנקם בך.‬
‫הוא רותח מכעס עליך.‬
‫מה? על מה?‬
‫על מה נראה לך, סקוט?‬
‫על זה שעזבת אותו.‬
‫סליחה, שעזבת אותי.‬
‫הוא אמר לך את זה?‬ ‫-אמר לי...‬
‫נאלצתי לצפות בילד הענק שלי‬
‫מתייפח במשך שלושה לילות ברצף.‬
‫קורא לך בשמות שעדיין לא המציאו.‬
‫הילד המסכן היה מקופל בזרעותיי‬ ‫כמו תינוק קטן.‬
‫אני...‬ ‫-אני...‬
‫כן. על זה כל הסיפור. המדבקה. הצמות.‬
‫זה מרד נגדך.‬ ‫-לא.‬
‫שטויות.‬ ‫-לא. מותק, זה לא שטויות.‬
‫זה מדע הפסיכולוגיה האנושית.‬
‫זה מה שגברים צעירים עושים‬
‫כשאדם שהם עיצבו על פיו‬ ‫את כל הזהות ואת אמות המוסר שלהם,‬
‫מה המונח הקליני?‬
‫"דופק את המשפחה".‬
‫קני...‬ ‫-הוא שונא אותך כרגע.‬
‫ולראשונה בחייו, הוא שונא את היותו חצי לבן.‬
‫אמרתי לך,‬
‫אני לא מרוצה מהמדבקה המחורבנת,‬
‫או מהצמות או מהמכנסיים הרחבים,‬
‫אבל זה רק שלב שיעבור לו.‬
‫אני מקווה ששלב קצר.‬
‫אני רק מנסה לעזור לו ‬ ‫להרכיב מחדש זהות שברירית מאוד,‬
‫זהות, שאתה ניפצת לרסיסים כשעזבת.‬
‫אז רד ממני בנושא הזה,‬
‫כי אין לך פה עליונות מוסרית.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-לא!‬
‫זה לא ג'יי. פאק!‬
‫אתה באמת חייב לשלוח לה טקסט עכשיו?‬
‫זה אחי.‬ ‫-מה?‬
‫הוא שלח קישור, כתב שזה דחוף.‬ ‫-דוויין וייד מטביע לסל?‬
‫אתם לא יכולים לדבר‬ ‫על מושא ההערצה שלכם בפעם אחרת?‬
‫בחייך, גבר.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-ניגה, אל תקום!‬
‫אל תעשה את זה!‬
‫אל תקום, ניגה.‬
‫אלוהים.‬
‫סקוט, מה זה?‬
‫זה...‬
‫אני לא...‬
‫סקוט?‬
‫לא. לא. לא, מותק?‬ ‫-כן.‬
‫קנדרה, תפסיקי.‬ ‫לעזאזל, מותק, בבקשה, לא.‬
‫בחייך, גבר.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-ניגה, אל תקום!‬
‫אל תעשה את זה!‬
‫אל תקום, ניגה.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫מה...‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-לא יודע.‬
‫זה ג'מאל?‬
‫אלוהים.‬
‫סקוט, זה הוא?‬ ‫-לא יודע.‬
‫זה הוא?‬ ‫-אני לא יודע, קנדרה. תני לי רגע.‬
‫מה כתוב בהודעה?‬ ‫-לא שמתי לב.‬
‫"תצפה בדחיפות, עיתונאי פרסם את זה‬ ‫באתר של CBS4. זה ג'יי?"‬
‫תן לי לראות.‬
‫בחייך, גבר.‬
‫סקוט, אני חושבת שזה הוא.‬
‫זה הוא? זה שרץ?‬
‫אלוהים, בחולצה הכחולה.‬
‫אל תקום, ניגה.‬ ‫-נראה לי שזו החולצה שלו.‬
‫בואי נלך צעד צעד, בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫אני אתקשר לאחי בתחנה.‬
‫אני רוצה לראות שוב.‬ ‫-רגע. אנסה להשיג אותו. אולי הוא יודע משהו.‬
‫ג'ון. זה אני.‬
‫זה היה ג'יי ב...‬
‫הוא אמר אם הוא...‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫בסדר.‬
‫תוכל לשלוח לי את המספר שלו כדי...‬
‫על מי מדובר?‬ ‫-לא? טוב.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן. תודה.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫רק שבצגים בתחנה, בקשר המשטרתי,‬ ‫הם שמעו דיווחים על מעצר לפי צו, רכב שנעצר,‬
‫ועד, עובר אורח, היה שם במקרה‬
‫ושלח את הקליפ הזה.‬
‫זה ג'מאל? הוא נפצע?‬ ‫-ג'ון לא יודע.‬
‫רק הזכירו בקשר את הרכב שלי,‬ ‫והוא שלח את הקישור.‬
‫הוא לא יודע.‬ ‫-רגע.‬
‫אולי זה הוא, סקוט. אולי הוא פצוע.‬
‫ג'מאל עלול להיות פצוע.‬
‫חייבים...‬ ‫-לא יודע.‬
‫ראיתי מה שאת ראית, בסדר? אני...‬
‫היי!‬ ‫-הבאתי עוד קפה.‬
‫ראיתי את זה?‬ ‫-מה?‬
‫ראית את זה?‬
‫לא. ראיתי מה?‬
‫בחייך, גבר.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-ניגה, אל תקום.‬
‫אל תעשה את זה!‬
‫אל תקום, ניגה.‬
‫אני רוצה לדעת מה קורה עם בני. עכשיו.‬
‫אני לא יודע מה זה.‬ ‫-זה קליפ ממכונית שנעצרה, כנראה.‬
‫איזה קליפ, נעצרה איפה?‬ ‫-ב... לא יודע, בגלל זה אני שואל.‬
‫אנחנו חושבים שזה הבן שלנו וילדים אחרים.‬
‫מאיפה זה?‬ ‫-לא משנה מאיפה.‬
‫אני מנסה להבין למה אתם חושבים‬ ‫שזה קשור לבן שלכם.‬
‫אחיו שלח לו, והוא חושב שאולי זה ג'מאל.‬ ‫-תשכח מזה. איפה הבן שלנו?‬
‫אנחנו רק רוצים לדעת אם הוא בסדר.‬ ‫-אמרתי לכם, הקצין סטוקס בדרך לכאן.‬
‫הוא יוכל לומר לכם.‬ ‫-טוב. תקשיב לי. אני...‬
‫שנינו חיכינו והיינו סבלנים.‬
‫אבל הבן שלנו במעצר, במעצר שלכם, הוא אצלכם.‬
‫אנחנו רוצים לדעת איפה הוא, לדבר איתו.‬
‫אני מבין...‬ ‫-אנחנו רוצים לדבר איתו.‬
‫אני עושה מה שאפשר.‬ ‫-עכשיו!‬
‫זה קל. אני אעשה את זה ממש קל בשבילך.‬
‫אני רוצה לדעת איפה הבן שלי עכשיו!‬ ‫אני רוצה לדבר איתו.‬
‫בסדר. כפי שהסברתי,‬
‫אני לא מורשה למסור לך את המידע הזה.‬
‫בסדר? אני חושב שאם כולנו נרגע שנייה‬ ‫ונפסיק לקפוץ למסקנות...‬
‫אלוהים!‬ ‫-איפה הבן שלי?‬
‫איפה הבן שלי?!‬
‫אדוני, כרגע ביצעת עבירת תקיפה של שוטר.‬
‫זו עברה מדרגת חומרה שנייה.‬ ‫-תקשיב לי, חתיכת חרא.‬
‫אם לא תאמר לי מיד איפה בני,‬
‫אבצע עברה מדרגת חומרה ראשונה.‬ ‫נמאס לנו שמושכים אותנו סתם!‬
‫סקוט.‬ ‫-אדוני!‬
‫אני מבקש ממך לשבת ולהירגע.‬
‫מי אתה?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אל תיגע בי.‬
‫שוב, אני מבקש ממך יפה.‬ ‫-מי זה לעזאזל?‬
‫אדוני השוטר, אזיקים, בבקשה.‬ ‫יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬
‫אתה צוחק עליי?‬ ‫-כל דבר שתאמר עלול לשמש נגדך...‬
‫אתה צוחק עליי.‬ ‫-סקוט.‬
‫...לפני החקירה.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-אני חושש שלא.‬
‫למה עוצרים אותי?‬ ‫-יש לך זכות לעו"ד.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אתה צוחק.‬
‫אם לא תוכל לשכור עו"ד,‬ ‫ימונה עבורך עו"ד ללא עלות לפני החקירה.‬
‫אם תחליט... עצור.‬
‫תקשיב. אתה רוצה להמשיך לצבור האשמות,‬
‫או להירגע ולסיים עם זה?‬ ‫-אל תיגע בי.‬
‫אדוני השוטר, עזור לי. תסתובב אל הקיר.‬
‫אני לא...‬ ‫-אל תתנגד.‬
‫תוריד ממני את הידיים.‬
‫תסתובב!‬
‫תוריד את הידיים ממני.‬ ‫-עצרו.‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-עצרו! לא!‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-יש לו רשרוש בלב.‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-יש לו רשרוש בלב!‬
‫בן זונה. פאק.‬ ‫-טוב.‬
‫מה הבעיה שלכם?‬
‫מספיק.‬ ‫-מה הבעיה שלך?‬
‫אמרתי מספיק. נפצעת?‬
‫נפצעת?‬
‫הוא היה עלול להיפצע.‬ ‫-אדוני?‬
‫תצלם אותו. הפנים והידיים.‬
‫גם את שלך ושלי.‬
‫משהו מזה היה הכרחי?‬
‫לצערי, כן.‬
‫עכשיו, כולנו רגועים?‬
‫נרגענו?‬
‫יופי. אני הקצין ג'ון סטוקס.‬
‫אני קצין הקישור של משמרת הבוקר.‬
‫אני מבין שהייתה תקרית.‬
‫אנחנו רוצים לדעת איפה בננו.‬ ‫-שקט.‬
‫אנחנו רוצים לדעת עכשיו.‬
‫טוב, אנסה את זה פעם אחרונה.‬
‫אני לא רוצה לעצור אותך.‬
‫אני לא רוצה שתאבד את התג ואת הפנסיה‬ ‫שעבדת קשה בשבילם.‬
‫זכותי לדעת איפה הבן שלי.‬
‫אתה טועה. אין לך זכות כזו.‬
‫בנך הוא בגיר שמתנהלת נגדו חקירה.‬
‫כרגע, יש לך את הזכות לשבת ולשתוק.‬
‫האם אתה מבין?‬
‫הוא מבין.‬ ‫-אני מדבר אליו.‬
‫האם אתה מבין?‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫סקוט, בבקשה.‬
‫קח אותו לרישום ותפתח לו תיק.‬ ‫-לא.‬
‫שני סעיפים של תקיפת שוטר,‬ ‫שני סעיפים של התנגדות אלימה.‬
‫ואם הוא אפילו ימצמץ או יסתכל עליך מוזר‬
‫עד לקיחת תביעות האצבעות, תוסיף עוד סעיף‬ ‫של התנגדות לא אלימה. הבנת?‬
‫כן, אדוני.‬
‫שאקח אותו למעצר?‬
‫אם הוא ירגע, תן לו התחייבות‬ ‫להתייצב בבית המשפט, ושחרר אותו.‬
‫אתם חיות.‬
‫לבקש טייזר וגיבוי,‬ ‫או שתצליח להשתלט על עצמך?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואתה תשמע מעורכי הדין שלי.‬ ‫-ואתה תשמע משלי.‬
‫עורך הדין שלי נקרא פרקליט המדינה.‬
‫איך קוראים לשלך?‬
‫קח אותו מפה.‬
‫עכשיו, שוב.‬
‫אני הקצין ג'ון סטוקס.‬
‫אני מאוד רוצה לדעת אם הבן שלי בסדר.‬
‫אם תירגעי, אספר לך כל מה שאני יודע.‬
‫אני לא מוכן שיטיפו לי,‬
‫וזה לא יהפוך לקרב צעקות.‬ ‫-מתי צעקתי עליך?‬
‫גברתי...‬
‫טוב.‬
‫אספר לך מה שידוע לי.‬
‫את תקשיבי בשקט ובנימוס,‬
‫או שפשוט אצא מכאן,‬
‫ואת תגלי את מה שאת רוצה לדעת כשיגיע הזמן.‬
‫זה מובן?‬
‫מי המפקח שלך?‬
‫סליחה. זה מובן.‬
‫סליחה?‬
‫אמרתי שזה מובן.‬
‫יופי.‬
‫זה מה שאני יודע.‬
‫בערך בשעה 02:15 בבוקר,‬
‫לקסוס כסופה מדגם חדש‬ ‫נעצרה על ידי ניידת משטרה.‬
‫הלקסוס רשומה על שם סקוט אלן קונור.‬
‫זה בעלי.‬
‫שלושה גברים אפרו-אמריקנים נלקחו למעצר‬
‫בעקבות התקרית.‬
‫אנחנו לא יודעים עוד על העצירה פרט ל...‬ ‫-השוטר ירה במישהו.‬
‫אני לא מוכן להתחרות בזעם ובהשערות שלך.‬ ‫-ראיתי ווידאו.‬
‫היו יריות.‬
‫אין לי אישור של זה.‬ ‫-אבל שמעתי את זה.‬
‫שמעתי.‬
‫שמעת רעשים מווידאו באיכות נמוכה.‬ ‫אני מנסה למצוא עובדות.‬
‫הוא קרא לאחד מהילדים "ניגר".‬
‫אם תתני לי לסיים...‬
‫הוא קרא לו "ניגר". ראיתי. שמעתי.‬
‫לא, גברתי.‬ ‫-אתה ראית!‬
‫לא נכון.‬
‫אחד מהאנשים שנלקחו למעצר‬ ‫היה עובר אורח,‬
‫עובר אורח שחור,‬
‫שצילם את הקליפ בטלפון הנייד שלו.‬
‫את שומעת את הקול שלו בקליפ.‬
‫לא את הקול של השוטר.‬
‫למה עצרו את ג'מאל? הוא לא שותה.‬
‫בדיוק קנינו את הרכב, האורות תקינים.‬
‫יש לו לוחית רישוי ומסמכים של הביטוח.‬
‫וידאתי את זה.‬ ‫-גברתי.‬
‫הוא לא היה נותן לאף אחד סיבה לעצור אותו.‬ ‫-אף אחד לא אמר שהבן שלך נעצר.‬
‫יש לפחות שלושה אנשים שמעורבים בתקרית.‬
‫אני לא יודע מי נהג ברכב כשהוא נעצר,‬
‫וגם את לא.‬
‫תגרמי לעצמך הרבה פחות כאב לב‬
‫אם תפסיקי לקפוץ למסקנות.‬
‫כרגע, אני לא יודע מדוע הרכב נעצר. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫וכרגע, אני יודע רק את מה שסיפרתי לך.‬
‫בסדר.‬ ‫-ברגע שאדע משהו נוסף, אבוא מיד...‬
‫טוב!‬
‫אומר לך דבר אחד.‬
‫על המכונית הייתה מדבקה שהעלתה חששות.‬
‫אני מודעת לזה.‬
‫קצת הופך את ההקפדה על הביטוח של בנך‬ ‫ועל לוחית הרישוי לחסרת משמעות, לא?‬
‫אני לא רואה איך.‬
‫בחייך, אחותי. אני יודע שאת יותר חכמה מזה.‬
‫אני לא אחותך.‬
‫ילד שחור במכונית הזו‬
‫עם מדבקה כזאת?‬
‫הוא מחפש צרות.‬
‫ומה אתה מסיק מזה?‬
‫אני מסיק שהעולם אינו זהה‬ ‫עבור אנשים שנראים כמוני וכמוך.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-כן.‬
‫זה מה שאני מסיק מזה.‬
‫ואני מסיק שהאנשים שעושים פטרולים ברחובות‬
‫עם סמכות חוקית להשתמש‬ ‫בכלי נשק קטלניים, אינם רובוטים.‬
‫הם עוזרים לילדים שלהם לצחצח שיניים בלילה‬
‫ומקריאים להם את ד"ר סוס‬
‫ומתפללים שיוכלו לעשות את זה שוב למחרת.‬
‫וכשהם רואים בריון צעיר ניהיליסטי ומשלהב,‬
‫הגאווה משבשת את שיקול דעתם.‬ ‫-מי אתה שתקרא לבן שלי ביריון?‬
‫מחפה על איזה שוטר לבנבן?‬
‫השוטר שחור.‬
‫השוטר שעצר את המכונית...‬
‫הוא שחור כמוני וכמוך.‬
‫תני לי לומר לך משהו, גברת.‬
‫צנחתי ממטוסים.‬
‫זחלתי במנהרות הווייטקונג בוויטנאם.‬
‫אבל הפעם שהכי פחדתי בה בחיים,‬
‫הייתה כשעצרתי בפעם הראשונה‬ ‫שלי רכב, ברחוב בגטו.‬
‫את יודעת למה?‬
‫כי יש שירי היפ-הופ ומדבקות על רכבים‬
‫והמונים שצועקים לאורך הכביש‬
‫שאומרים שהשוטרים הם האויב.‬
‫אז זה בסדר לקרוא עליהם תיגר ולפקפק בהם.‬
‫אם עוצרים אותך, זה בסדר להיות חוצפנים‬
‫ולהתנהג כמו גנגסטרים יהירים.‬
‫אם אתה מתעמת עם שוטר,‬ ‫סימן שאתה קשוח, נכון?‬
‫אז השטויות האלו גורמות לשוטרים להיהרג.‬
‫אני לא יודעת על מי אתה מדבר,‬ ‫אבל זה לא הבן שלי.‬
‫לימדנו אותו לכבד אחרים ולעמוד על זכויותיו.‬
‫כשאני עוצר אותך,‬ ‫אין לך זכות "לעמוד על זכויותייך".‬
‫את יודעת מה יש לך זכות לעשות?‬
‫לשתוק ולעשות מה שאני אומר.‬
‫אני לא מאמינה למה שאני שומעת.‬
‫אתם משרתים אותנו. לא הפוך.‬
‫מה אם המכונית שלך תואמת למכונית‬ ‫של חשוד בחטיפת ילד?‬
‫מה אם את תואמת לתיאור‬ ‫של מישהו שפתח בירי בבי"ס?‬
‫כשעוצרים אותך בצד,‬ ‫אין לך מושג מה זה עלול להיות.‬
‫טיפש שעושה את עצמו קשוח סתם מפריע לעבודה.‬
‫אולי אם היית גדל בשיכון במיאמי כמוני,‬
‫היית מבין שנערים שחורים לא מתנהגים‬ ‫כמו גנגסטרים כדי להיות קשוחים.‬
‫הם עושים זאת כדי להסתיר את הפחד.‬
‫גדלתי באוברטאון, גברת.‬
‫אין צורך לומר לי למה הם מתנהגים כך.‬
‫אבל רגע.‬
‫המשפחה שלך חיה את החלום האמריקני, לא?‬
‫לבן שלך אין סיבה לפחד, נכון?‬
‫זה מה שאני אמורה לעשות?‬
‫ללמד אותו לפחד?‬
‫תהיה ילד טוב, אל תפצה פה?‬
‫ועוד איך.‬
‫ותוודאי שהוא מבין שמבחינתנו,‬
‫אין חלום אמריקני.‬
‫כנראה שלא גידלו אותי להיות‬ ‫שחורה כנועה ומרירה כמוך.‬
‫גברת, את חוצפנית.‬
‫בהחלט.‬
‫אגיד לך משהו...‬
‫שתי דקות איתך,‬
‫ואני יודע הכול על חייך הבוגרים.‬
‫שטויות.‬ ‫-אבל זה נכון.‬
‫אני יודע שיש לך בעל‬
‫שמסתובב עם תמונה שלך בטלפון,‬
‫ובכל פעם שהוא פולט איזושהי הערה גזענית,‬
‫הוא שולף את התמונה ואומר,‬ ‫"לא, לא אני. כי תראו את אשתי השחורה."‬
‫אני יודע שלעולם לא תוכלי להסביר לו‬ ‫את הכאב שבלבך.‬
‫את הכאב שמכרסם בשביעות הרצון שלך,‬
‫בגלל שבכל פרסומת שירות בנושא הפטיטיס C,‬
‫ובכל שלט חוצות שמפרסם בירה חזקה,‬ ‫מופיע מישהו נראה כמו הילד שלך.‬
‫או למה הבן שלך היה הכי חכם‬ ‫והכי גבוה בכיתה ג',‬
‫אבל המורה לא הייתה נותנת לו לדבר‬
‫לא משנה כמה גבוה הוא הרים‬ ‫את ידו הקטנה והחומה.‬
‫את מבינה,‬ ‫זה כאב שבעלך לעולם לא יוכל להבין.‬
‫אז ניסית להרוג את הכאב הזה‬ ‫על ידי-כך שהפכת את בנך לגאה‬
‫ואמרת לו לחיות את החלום האמריקני‬
‫ולימדת אותו לעמוד על זכויותיו,‬
‫במקום ללמד אותו איך לשרוד‬ ‫כגבר שחור במדינה הזו.‬
‫לך תזדיין!‬
‫יש דבר אחד שאני כבר יודע בוודאות‬ ‫על התקרית הזו.‬
‫ממש כמו כל היתר, כמעט.‬
‫אם הצעירים רק היו סותמים את הפה‬
‫ועושים מה שאומרים להם,‬
‫אף אחד מאיתנו לא היה פה הערב,‬
‫וזה מה שאני מציע שתעשי בעצמך.‬
‫חכי בסבלנות‬
‫ותשתקי.‬
‫ואחותי,‬
‫בפעם הבאה שתקראי לגבר שחור "כנוע",‬
‫זה יתאים הרבה יותר אם הגבר השחור הזה‬
‫לא בדיוק גרר את בעלך הלבן החוצה באזיקים.‬
‫פתחו לי תיק.‬ ‫נתנו לי התחייבות להתייצב בבימ"ש.‬
‫מטופש. אני לא מבין את זה.‬ ‫אני לא מבין את החרא הזה.‬
‫למה ניגשת אליי במסיבה של קארל וג'וי?‬
‫מה?‬
‫בפעם הראשונה שנפגשנו, למה ניגשת אליי?‬
‫למה...‬
‫קני, מה? עכשיו?‬ ‫-תגיד לי.‬
‫תגיד לי שוב. בבקשה.‬ ‫-מותק.‬
‫היי.‬
‫כי...‬
‫כי בהיתי בך?‬ ‫-לא, אני בהיתי בך. לא יכולתי שלא.‬
‫מה עוד?‬ ‫-אני...‬
‫מה עוד?‬
‫את לא חושבת שג'מאל הכניס את עצמו למצב...‬
‫עמדנו בפטיו של קארל וג'וי ובהינו זה בזו...‬
‫נכון. בהינו זה בזו.‬ ‫לא הצלחנו להוריד את העיניים זה מזו.‬
‫ו...?‬ ‫-ואני...‬
‫ניגשתי אלייך.‬
‫אתה ניגשת אליי.‬
‫כן. והלב שלי פעם כל-כך מהר שהתקשיתי לדבר.‬
‫והיו הרבה בנות שהלכו לבר ובחזרה,‬ ‫אבל לא הסתכלת על אף אחת מהן.‬
‫המשכת ללכת ולבהות בי.‬
‫כן.‬
‫אבל אז הסתכלת למעלה.‬ ‫-למעלה.‬
‫ממש מאחוריי.‬
‫וחשבתי, "טוב, אולי לא."‬
‫אבל אני...‬ ‫-אבל אתה...‬
‫הנחתי את היד על הכתף שלך.‬ ‫-והצבעת על ציפור...‬
‫על העץ.‬
‫ציפור אדומה ומהממת.‬
‫והיא עפה משם.‬
‫ואמרת לי שנמאס לה להיות‬
‫היצור השני הכי יפה במסיבה.‬ ‫-היצור השני הכי יפה במסיבה.‬
‫זה מה שאמרת.‬ ‫-נכון.‬
‫היי.‬
‫היי, בואי.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה מתפרק.‬
‫כן, הכול מתפרק.‬
‫קני.‬
‫אני יודעת שאתה לא חוזר.‬
‫זה כואב, סקוט.‬
‫זה כואב.‬
‫והעובדה שהיא לבנה‬
‫הופך את זה לכמעט בלתי נסבל.‬
‫אני לא אוהב אותה.‬
‫אז למה?‬
‫פשוט...‬
‫אני לא...‬
‫קני. קן.‬ ‫-לא.‬
‫יצרנו אדם נפלא, לא?‬
‫כן.‬
‫חשבתי לעצמי...‬
‫לפני שחזרת,‬
‫על הפעם ההיא שרבנו,‬
‫אני לא זוכרת על מה,‬
‫אבל ג'מאל היה תינוק, ואני הייתי נסערת.‬
‫והוא חשב שאני בוכה בגלל הרעמים והברקים...‬
‫אני זוכר.‬
‫והוא אמר, "אל תבכי, אימא.‬
‫זה סתם אלוהים שמצלם את הגשם."‬
‫כן. הכנסנו את זה לאלבום התינוק שלו.‬
‫והוא תפס את הדמעות שלי‬
‫בידיים הקטנטנות שלו,‬ ‫וניסה להחזיר אותם לעיניים שלי.‬
‫אתמול בערב, אמרתי לו...‬
‫מה?‬
‫קן. קני?‬
‫שנינו רתחנו מכעס, והוא צעק עליי, ואני...‬
‫את מה?‬
‫אמרתי לו דברים.‬
‫בסדר. איזה דברים?‬
‫אלוהים.‬ ‫-קנדרה. היי.‬
‫נוראיים...‬
‫היי.‬
‫...מכוערים...‬
‫דברים שאסור לאימא לומר לילד לעולם.‬
‫בסדר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני רק רוצה לחבק אותו.‬
‫אני רוצה להסתכל לו בעיניים ו...‬
‫אני רוצה להוציא כל מילה שאמרתי מהראש שלו‬
‫ולקבור אותה באדמה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לעזאזל! "תירו בשוטרים".‬
‫הייתי צריכה לצאת לשם עם תער‬
‫ולקלף את הדבר המחורבן הזה מהאוטו שלו.‬ ‫-לא.‬
‫הייתי צריכה לצאת לשם ברגע שראיתי אותה.‬
‫זה לא משנה. זה לא צריך לשנות.‬ ‫זו לא אשמתך. זו לא אשמתו.‬
‫לעולם לא אגיד לו משהו בכעס שוב.‬ ‫אני רק צריכה לדעת שהוא בסדר.‬
‫הוא בסדר. הוא בסדר.‬
‫בבקשה שיהיה בסדר.‬ ‫-הוא בסדר.‬
‫הוא בסדר.‬
‫בנכם, ג'מאל קונור, היה נוסע במושב האחורי‬
‫ברכב יחד עם ג'רוויס בל‬
‫ודשון רול.‬
‫בל היה מבוקש בשל עבירה פעוטה‬ ‫של החזקת מריחואנה.‬
‫מאחורי הרכב נסעה ניידת‬
‫ליד שיכוני סקוט בליברטי סיטי,‬
‫שם הנהג נצפה כשהוא רוכש‬ ‫שקית קטנה של מריחואנה.‬
‫לעזאזל.‬
‫לאחר הרכישה, בזמן שנסעה מערבה ברחוב 79,‬
‫ניידת גלויה התקרבה למכונית.‬
‫השוטר רודני בנקס, שצפה ברכישה,‬
‫עצר את הרכב.‬
‫המצלמה בניידת‬
‫מראה את השוטר בנקס מתקרב לצד הנהג.‬
‫מר בל נהג ברכב.‬
‫השוטר חזר לרכבו עם פרטי הנוסעים‬
‫והחל לבדוק אותם בלפטופ.‬
‫לאחר כ-30 שניות, מר בל יצא מהרכב‬
‫וניסה להתקרב אל השוטר.‬
‫השוטר שלף אקדח וביקש ממר בל לשכב על הקרקע.‬
‫אלוהים.‬
‫בזמן שהשוטר קרא לגיבוי,‬
‫דשון רול יצא מהמושב האחורי של הרכב.‬
‫השוטר כיוון את אקדחו לרול.‬
‫באותו הרגע, ג'מאל קונור יצא מהרכב‬
‫בניסיון ברור להניח את ידיו על מכסה המנוע.‬
‫לא.‬ ‫-היה רטוב, ייתכן שהוא החליק,‬
‫ובמקביל, ג'רוויס בל נעמד ופתח במנוסה.‬
‫השוטר, שכעת התעמת‬ ‫עם כל שלושת הנוסעים ברכב,‬
‫שלאחד מהם היה צו מעצר,‬
‫ושלא חיפש ברכב אחר נשק...‬
‫אוי, לא.‬
‫...ירה שלוש יריות לעבר החשוד שפתח במנוסה.‬
‫כדור תועה או נתז, טרם ידוע,‬
‫פגע בג'מאל קונור בראש,‬
‫וגרם למותו המיידי.‬
‫אני מצטער מאוד על האובדן שלכם.‬
‫לא. לא!‬
‫תתבצע חקירה מלאה.‬
‫לא.‬
‫אתן לכם רגע.‬
‫אני לא יכול לנשום.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬