NETFLIX PRÆSENTERER
SAVNET LILY BRIDGES
SASAGAWA OVERSÆTTELSESBUREAU
Du er tilbage.
Ja. Endelig.
Har du set nyhederne?
Nej.
Åh, gud. Hvor er den?
Yamada-san, har du avisen?
Her.
KROPSDEL FUNDET I TOKYOBUGTEN
De siger, det kan være Lily.
-Han bad mig give dig den. Ellers andet? -Hvorfor er du efter mig?
Du kan få mig dræbt, betjent.
Hej, Lucy.
Lucy?
Hvad?
BASERET PÅ EN ROMAN AF SUSANNA JONES
Jeg er kriminalbetjent Oguchi.
Det er kriminalbetjent Kameyama.
Vi har nogle spørgsmål.
Okay?
Okay.
Hvad hedder De?
Louise Fly.
Det står på mit registreringskort.
-Hvor gammel er De? -Det står der også.
Hvor arbejder De?
Jeg er oversætter for Sasagawa.
Taler De japansk?
Selvfølgelig.
-Det sagde De ikke. -Jeg blev ikke spurgt.
-Hvorfor ved jeg ikke, hun er oversætter? -Jeg vidste det ikke.
-Hun er en blærerøv. -Vær forsigtig.
Jeg forstår alt.
Fortæl mig om den aften, Lily Bridges forsvandt.
Så vidt vi ved, var De den sidste, hun talte med.
Vi talte kun kort med hinanden.
Hun gik.
Så jeg gik ind igen.
Ikke ifølge Deres nabo.
Hun sagde, De forlod lejligheden lidt senere uden paraply.
Ja.
Så det var ikke sidste gang, De så hende?
-Jeg indhentede hende ikke. -Hvorfor fulgte De efter?
Hun havde noget af mit. Jeg ville have den tilbage.
-Hvad var det? -Min frakke.
Talte De så med hende igen?
Nej, jeg fandt hende jo ikke.
Antog De, hun var på vej til stationen?
-Er det sært? -Og De så hende ikke igen?
Svar mig!
Hvor mange gange skal jeg svare på det?
Frøken Fly...
Hvor længe har De været i Japan?
Fem år og to måneder.
Har De familie her?
Nej, jeg er her alene.
Hvad laver Deres far?
Han er elektriker.
Brødre og søstre?
Syv brødre.
Seks, faktisk.
En døde.
-De er selvfølgelig ikke gift? -Selvfølgelig.
-Har De en kæreste? -Nej.
Er De sikker?
Helt sikker.
Spørger du ikke først?
Jeg spørger aldrig.
Hvorfor ikke?
Man mister øjeblikket.
-Bliver folk ikke sure? -Jeg tager ikke billeder af folk.
Hvad tager du så billeder af?
Vand.
Bygninger.
Refleksioner.
Den slags.
Men du tog billeder af mig.
Jeg hedder Teiji.
Louisa Fly.
Men alle kalder mig Lucy Fly.
Her arbejder jeg.
Gør du?
Hvilket kamera er det?
Et Olympus OM-1.
Det har en Zuiko-linse, 50 mm.
-Meget hurtigt. -Interessant.
Er det?
Ikke rigtigt.
Jeg prøver bare at konversere.
-Hvorfor? -Fordi det gør normale folk.
-Men du er ikke normal. -Heller ikke du.
Så lad os ikke foregive noget.
Okay.
Lad os være ærlige over for hinanden fra starten.
Jeg ser folk tale dagen lang.
De siger alt muligt uden at sige, hvad de virkelig tænker.
Så...
...hvad tænker du virkelig?
Fortæl mig alt.
Alt?
Jeg udfordrer dig.
Okay.
Nudlerne er for varme, og suppen er for salt.
Det er den særeste date, jeg nogensinde har været på.
Jeg burde ikke stole på en fremmed, jeg lige har mødt, og jeg burde gå.
Hvorfor går du ikke?
Jeg tiltrukket af dig.
En smule.
Det er godt.
Godt.
-Det er din tur til at være ærlig. -Okay.
Hvad tænker du på?
Jeg vil fotografere dig.
Det har du gjort. Hvad mere?
Jeg tænker kun det.
Min hemmelighed.
Fantastisk sted.
Tak.
Bor du her alene?
Ja. Der har ikke været mange her.
Vent her.
Jeg kommer straks.
Hvor skal jeg stå?
Hvor som helst.
Hvad skal jeg gøre?
Hvad som helst.
Jeg er aldrig blevet fotograferet før.
Ikke rigtigt.
Så er jeg den første.
Kom med mig.
Gudskelov.
Kan du høre det?
Det hører man kun efter jordskælv.
Kan du høre det?
Ja.
Ja. Hvad er det?
En ven organiserer en event til Tanabata Festivalen
og bad os optræde.
Men vi har kun to måneder.
Vi kan godt, hvis vi kan øve to gange om ugen.
Netop.
Lad os prøve,
Lucy.
Jeg har købt en fødselsdagsgave til dig.
Har du?
Det er bare en lille ting,
jeg har arbejdet på.
Mange tak.
-Tillykke. -Tillykke.
Jeg har mange derhjemme. Jeg dyrker dem selv.
Jeg giver dem normalt ikke væk.
Wow. Jeg er vild med det.
Lucy Fly! Hvordan går det?
-Godt sunget. -Ja?
-Tak. Jeg prøver. -Ja?
Kom og mød min nye rekrut.
Hun føler sig ikke hjemme her, Hun føler, hun er landet på månen,
så vær sød at hjælpe hende.
Okay?
Lucy, det er Lily. Lily, Lucy Fly.
-Hej. -Hej.
Tillykke med fødselsdagen.
-Tak, Natsuko. -Har du fødselsdag?
Tak for invitationen til din fest.
Det er ikke rigtig en fest, men du er velkommen.
Drinks til fødselsdagsbarnet. Vi har champagne.
-Jeg tager en øl, tak. -Også mig.
-Okay. -Jeg hjælper dig.
Her, undskyld.
-Hvor længe har du været i Japan? -Kun i tre uger.
Det har været helt vildt. Alt er så anderledes.
-Ja, det er vel derfor, vi alle er her. -Ja.
Jeg var træt af D.C. Jeg måtte væk.
Hvor er du fra?
Oprindeligt fra Sverige.
Men det er længe siden. Jeg føler, jeg er herfra nu.
Japanske Lucy.
Bob sagde, du leder efter et sted at bo.
Ja, jeg skal finde noget. Det gør mig så stresset,
at jeg får udslet. Jeg arbejder på en bar, og far sender penge,
så jeg har råd, men det er svært at finde noget, når man ikke kan sproget.
-Ja. -Jeg har hørt, du taler godt japansk.
Det er okay.
Du er heldig. Gid jeg kunne det.
Jeg slår dig ihjel, Bob.
Hvorfor?
Vi har intet tilfælles.
Jeg vil ikke babysitte hende.
Nej. Det er bare... Hun er ny, så jeg...
Der er mange nye i Tokyo. Hvis jeg skulle tage mig af dem,
havde jeg ikke selv et liv.
Okay. Undskyld, jeg åbnede kæften.
Hun er bare ret lækker.
Og hvad så?
Okay, glem det.
Det er der næsten.
Så i det sidste.
Og det allersidste.
Det her er også godt.
Jeg kan lide mærket.
Mit ar?
Ja.
Det er så smukt.
Hvordan går det med ham, du mødte?
Fint.
Har han et sojasauce- eller ketchup-ansigt?
Hvad?
Sådan spørger vi, om en japaner ser vestlig eller asiatisk ud?
Mere soja, tror jeg.
Så....
Hvordan går det?
-Hvad mener du? -Du ved...
-I soveværelset? -Vi har ikke gjort noget endnu.
-Har I ikke? Tager I det roligt? -Det er ikke op til mig.
Perfekt.
Jeg skal skifte film.
Hvad laver du?
Det bad jeg dig ikke om.
-Den er meget stram. -Ja.
Det er en kimono, der bæres til glædelige begivenheder.
Den er til ugifte kvinder, ikke?
Den er til unge, ugifte kvinder.
Okay.
Sådan, færdig.
Se.
Den er flot.
Det er ikke let for enlige kvinder her.
Nej, det er hårdt.
Har du tænkt på at blive gift?
Nej.
På grund af mit job. Jeg er jo dommer.
Det skræmmer de fleste mænd.
Og desuden er jeg for gammel nu.
Du er stadig ung.
Det synes japanske mænd ikke.
Jeg kan måske få en enkemand.
Eller en gammel, syg en.
Men jeg har ikke tid til det.
Jeg har mit arbejde, venner og min strygekvartet.
Det er meget at opgive for at vaske en gammel mands bleer.
Det må være Yamamoto-san.
Jeg hjælper hende med kagerne.
Konnichiwa!
Lucy, ring efter en ambulance!
Yamamoto-san!
Hvad er der?
Yamamoto-san døde i dag.
Hun faldt ned ad trappen og brækkede halsen.
Døden forfølger mig. Det har den altid gjort.
-Jeg er med. -Nej, du er ej.
Du forstår ikke halvdelen.
Du kan forklare det, når tiden er inde.
Og jeg fortæller dig om mig.
Første gang vi så hinanden, vidste jeg, vi kunne være ærlige.
Jeg vidste det.
Lad mig vise dig noget.
Min tante opfostrede mig.
Efter hun døde, forlod jeg Kagoshima og tog til Tokyo.
Hun er smuk.
Vi lever i en dødeligt miljø.
Men vi er i live.
Kender De en, der hedder Teiji Matsuda?
Ja, jeg gør.
Kendte Lily Bridges ham?
Ja.
Hvornår mødte De ham først?
Den 3. maj.
De virker sikker.
Det var den dag.
Var han...
...Deres kæreste?
I noget tid.
Hvorfor sagde De ikke det før?
-Han spurgte i den forkerte tid. -Det er en mordsag. Forstår De det?
Vi tror, det var en, der kendte hende.
Det er meget alvorligt. Hvorfor vil De ikke hjælpe?
De er ikke som japanske kvinder.
Jo, jeg er.
Jeg fatter ikke, hvordan de finder vej, når de ikke har gadenavne.
Jeg må bare lære numrene.
Tak.
Jeg er vild med den her! Den er så japansk.
Jeg har drømt om det, men i drømmen var det en træhytte.
Den er perfekt.
-Køkkenet er lille. -Jeg laver ikke mad.
Hvorfor vidste jeg det?
Den eneste ulempe er, at det er en gammel bygning,
så i tilfælde af et jordskælv...
-Jeg er ligeglad. Den har holdt indtil nu. -Ja.
Lad os ansøge om den.
Okay.
Siger du det til hende?
Selvfølgelig.
Se.
Det er underligt, at alle glor på en i Japan.
-Det er ligesom at være berømt. -Ja. Nogle bliver afhængige af det.
Som Bob?
Som Bob.
Han er ret sexet, ikke?
Jeg ser ham ikke sådan.
-Har du en kæreste? -Ja.
Hvad hedder han?
Han hedder Teiji.
Teiji.
Kontrakten ser fin ud.
Jeg beder Sasagawas advokater om at tjekken den.
Tak. Jeg er så imponeret over, at du kan læse det.
I kan bestille, hvis I er klar.
Bestiller du kaffe?
Lige et øjeblik.
Du skal selv kunne bestille.
Hvordan vil du overleve, hvis du ikke kan bestille?
Det ved jeg ikke.
Hvis du vil have kaffe, siger du Koohii o hitotsu.
Det betyder en. Kudasai betyder tak.
Koohii o hitotsu... -Hitotsu kudasai.
Kudasai.
Det er rigtigt.
Undskyld mig.
Koohii o hitotsu kudasai.
Hvad kunne I tænke jer?
Koohii o hitotsu kudasai.
Også mig.
Hvor vildt, at hun forstod det.
Se.
Lyset, skyggerne, alt er rigtigt.
Hvornår begyndte du at fotografere?
I skolen.
Jeg var altid i mørkekammeret.
En gammel lærer, hr. Hyakutake, lærte mig det.
Vi var 12 i fotoklubben,
men de andre forlod den, så der var kun mig.
Jeg har læst, at de vesterlændinge, der ankom i Japan i det 19. århundrede,
ville tage billeder af de lokale, men...
de fik ikke lov.
De troede, det stjal deres sjæl.
Det forstår jeg.
Vedkommende giver altid en del af sig selv til fotografen.
Hvis jeg tog et stykke af din sjæl, hver gang jeg tog et billede af dig...
...fik jeg så stadig lov?
Jeg tror, du kender svaret.
Jeg lægger dem væk.
Låser du dem inde?
-Ja. -Hvad er der ellers derinde?
Ville Teiji ikke med i dag? Jeg vil gerne møde ham.
-Det kommer du til. -Går det godt?
Ja. Fint.
Fortæl mig mere.
Vi er begge lidt sære, men passer godt sammen.
Det lyder frækt.
Hold kæft.
Bandet spiller igen næste uge på the Downbeat Club i Ikebukuro.
-Det er godt. -Ja.
Ja, det er ret fedt.
De er de bedste musikere, jeg har spillet med.
Jeg havde et par bands i England, men der er så meget negativitet.
Ja.
Det er det, jeg bedst kan lide ved Japan.
Man får en chance til.
Åh, gud. Se der.
-Det er så smukt. -Smukt.
Jeg elsker Japan.
-Har I kamera med? -Ikke mig.
Hvad med godmorgen? -Ohayo gozaimasu.
Og "hvordan har du det?"
Gen-ji?
Gen-ki... desu-ka.
Når man møder folk første gang, siger man yoroshiku onegaishimasu.
Fandens også.
-Okay, sæt dig ned. -Ja.
-Nej, jeg er... -Sæt dig.
-Jeg tager din sko af. -Hvad?
Gør det ondt?
Pres mod min hånd.
-Den er nok forstuvet. -Hvad skete der?
Jeg faldt på den, og Lily leger sygeplejerske.
Jeg leger ikke. Jeg arbejdede som sygeplejerske.
-Gjorde du? -Ja, jeg var ikke altid bartender.
-Kommer du i? -Jeg går i med Lucy.
Måske senere.
Hvordan har anklen det?
Det går bedre.
Ville Teiji synes om det her?
Ja, det tror jeg.
Han elsker vand og reflektioner. Han ville fotografere det hele.
Jeg elsker at fotografere, men jeg ikke god.
-Sælger han sine billeder? -Det tror jeg ikke.
Men jeg ved det ikke.
Hvad gør han med dem?
Jeg er ikke sikker.
Jeg vil gerne møde ham.
Lad os tage på nudelrestauranten en aften.
-Jeg ved ikke. -Det bliver sjovt.
Ja, okay.
Teiji, jeg tænkte på, hvorfor gør du ikke noget med billederne?
Ikke med dem af mig selvfølgelig.
Dem af byen. De er virkelig gode.
-Det vil jeg ikke. -Virkelig?
Jeg mener...
-Hvorfor tager du dem? -Jeg samler på dem.
Til hvad?
Min samling.
Du kan udstille dem.
Eller lave en bog og lade folk se dem.
Hvorfor er det vigtigt for dig?
Undskyld.
Jeg skal på arbejde.
Ses vi i weekenden?
Jeg skal arbejde.
-Ja, men... -Jeg ringer til dig.
Okay.
Hvad laver du?
Undskyld.
De er private.
Udspionerer du mig?
Hvorfor gjorde du det?
Hvem er hun?
Hun hedder Sachi.
Var I sammen?
Ja. Jeg skal tilbage på arbejdet.
Hvor er hun nu?
Det ved jeg ikke. Hun er væk.
Bare væk?
Det endte. Hun gik. Jeg prøvede ikke at finde hende.
Da jeg fandt dig, tænkte jeg ikke på Sachi mere.
Undskyld. Glem, at jeg gjorde det her.
-Glem, at jeg gjorde det her. -Hold om mig.
Jeg skulle ikke have gjort det. Jeg tænker bare på dig hele tiden.
-Jeg ville vide mere om dig. -Sådan finder man ikke ud af det.
Det ved jeg.
Du må stole på mig.
Ja.
Jeg har fået et brev fra mor. Det var otte dage om at nå frem.
Ja.
Det er faktisk hurtigt.
Og telefonerne!
Jeg talte med min veninde i 20 minutter. Det kostede over 100 dollars.
Det et bedre ikke at ringe.
Jeg kan lide at være afskåret. Det er rart.
Savner du familien?
Nej.
Hvordan er nudlerne?
-Fantastiske. -Lækre.
Jeg har snart fri.
Vil I med ud?
Det er sent. Jeg tror, Lily vil hjem.
Seriøst? Det vil jeg gerne.
Kan vi gå med?
Kom nu!
Okay.
-Fedt. -Ja.
Godt.
Åh, gud Han er så nuttet.
Nuttet?
Nej, han er ej. Killinger er nuttede.
Han er flot, og han er så høj. Jeg troede, japanske fyre var små.
Det er noget sludder. Det er en stereotyp.
Hej, jeg var lige i området.
Jeg vil ikke forstyrre, hvis Teiji er her.
-Han kommer ikke her. -Jeg har whisky med.
Dit hus er så pænt. Det er meget pænere end mit.
-Men intet træ. -Nej, intet træ.
-Du har ingen billeder af Teiji. -Han kan ikke lide at blive fotograferet.
Det var rart at møde ham forleden.
Han er besat af dig.
-Hvorfor siger du det? -Det kan jeg se. Jeg kender mænd.
Hvilket stjernetegn er du?
Den slags tror jeg ikke på.
Hvorfor?
Min personlighed er en kombination af mine gener,
min opvækst og skole. Det har intet med stjerner at gøre.
Tyr.
Du kom til min fødselsdag.
Ja, men jeg ved det også.
Jeg kan også læse i hånden og tarotkort.
Kan du?
Jeg passer på, når jeg giver byttepenge,
med at se folks hænder, for jeg ser alt muligt.
-Okay. -Det gør jeg altså.
Okay, kom så.
I fortiden er der en...
...tomhed eller en...
...stilhed.
Og så er der de tre brud på linjen.
Der er en tidligt, og en til og så en tredje.
Hvad betyder de?
Pludselig forandring.
Ulykker.
Død.
Hvad mere?
Hvad ser du i fremtiden?
Mener du Teiji?
Det er svært. Jeg kan ikke læse det.
Kom nu.
Beklager.
Du reagerede jo på noget.
Et vindue åbner sig, og så ser jeg alt muligt.
Så bliver det sløret, og jeg er ikke sikker på noget.
-Jeg ville ikke skræmme dig. -Nej da.
Vil du have whisky?
Selvfølgelig.
-Er du okay? -Det tror jeg.
-Jeg tror, det stoppede. -Ja.
Kan du høre det?
Jeg er ikke sikker.
Det er jordskælvsfuglen.
Det kalder Teiji den.
Den synger altid efter jordskælv.
Nå ja.
Jeg kan høre den.
Det er smukt.
Lad os sove videre.
Jeg vil ikke have te.
Jeg prøver bare at vågne.
Jeg fik en god nats søvn.
Bortset fra jordskælvet.
Er det rigtigt? Det var nok ikke stort. Jeg sov fra det.
Nej, vi var begge vågne.
Underligt. Det husker jeg ikke.
Det regner snart. Må jeg låne en frakke?
Ja.
Den er der.
I skabet.
Jeg tænkte på, om du vil med mig til Sado-øen?
Katoh-san, min ven, er med i en strygekvartet. Hun er derfra
og siger, det er ligesom at rejse ind i fortiden.
Hvornår?
Weekenden efter denne.
Det er en kunst- og kulturfestival....
Skal du ikke med Teiji?
Jo, hvis kan kan få fri fra arbejde.
Jeg tænker over det. Bob inviterede mig til en koncert...
Ikke den der.
Undskyld.
Nej, tag den.
-Jeg skal bare have den igen. -Okay.
Tak. Jeg passer på den.
Teiji...
Lad os ikke tage flere billeder i dag.
Hvorfor?
Jeg er træt af det.
-Okay. -Nej, vi kunne tage flere.
-Undskyld. -Nej.
Ikke når du ikke vil.
Gik du ud i Shinjuku med Sachi?
Nogle gange. Hvorfor spørger du?
Natsuko, fra arbejdet, har en søster, der er med i et band,
som spiller i en klub i morgen aften.
Vil du derhen?
Vi går aldrig ud. Vi kunne more os.
Bob kommer og Lily, tror jeg.
Okay, lad os tage med.
-Hvad synes du? -Om hvad?
Bandet.
De er gode.
Hvad synes du?
Jeg forstår det ikke. Det er ikke mig.
De har et image.
De har lige fået en pladekontrakt.
Det får du også.
Det ved jeg.
Så dater du og Lily nu?
Nej. Hun er ret speciel.
Hun sender signaler, men følger ikke op på dem.
Hvad mener du?
Okay, vi var sammen. Og ja, det var kun en gang,
men vi aftalte at tage til musikfestival i weekenden.
Så ringede hun og aflyste uden grund.
Er hun interesseret, er man den eneste ene.
Så går hun videre til en anden, og så er man luft.
Jeg går i baren.
-Vil du have en øl? -Jeg tager en.
Køb to.
-Morede du dig i aften? -Ja.
Hvad er der galt?
-Du og Lily morede jer derude. -Ja. Hun er god til at danse.
Var du jaloux?
Nej, slet ikke. Hvorfor?
Det ønskede jeg, du var.
Du er jo min kæreste.
Hvor mange kærester havde du før Sachi?
Ikke mange.
Havde du for travlt i skolens mørkekammer?
Ja.
Hvornår mistede du din mødom?
Du ved...
Med Sachi.
Er det rigtigt?
Ikke før det?
-Jeg kunne ikke lide pigerne i min hjemby.
Er det rigtigt?
Hvad med dig? Din første gang?
Mig?
Det var ikke særlig romantisk.
Jeg var 14.
Jeg var gik over for at besøge min veninde i sit hus,
men hun var der ikke.
Hun var til boldtræning.
Hendes far fortalte, han havde sit eget
vodkadestilleri i haveskuret, så vi gik derud
og smagte den.
Det var det.
Jeg fik kvalme efter det.
Et par uger senere.
Han blev...
...selvfølgelig ikke glad, da jeg sagde det.
Og min veninde kom ikke i skole.
Det viste sig, han var sejlet ud på havet i en kano og kommet for langt ud.
Strømmen var for stærk, sagde de.
Han skyllede op nogle kilometer nede ad kysten.
Og jeg opdagede, at det med barnet...
...ikke passede.
Tænker du stadig på ham?
Hver eneste dag.
-Er du glad for, han er død? -Sommetider.
Det er en gammel bog, men der meget om kulturen i Sado.
Det er en meget smuk ø, men få besøger den nu.
Er alt i orden?
-Du virker lidt... -Jeg har det fint.
Hej.
Lad os købe billetter.
Jeg har købt en til dig.
-Har du? -Ja.
Du har udslet.
Jeg ved det.
-Jeg har creme, du kan bruge. -Ellers tak.
Kommer Teiji?
Det tror jeg ikke.
Jeg har ikke set ham siden i tirsdags i klubben.
-Er der noget galt? -Nej. Han har bare travlt.
-Jeg laver oversættelser for elektriske... -Der er han.
-Jeg troede ikke, du kom. -Hvorfor ikke?
-Godt at se dig. -Også dig.
Hej, Lily.
Hej, Teiji.
Lad os gå i.
Det er sikkert koldt og fuld af søpindsvin og...
-Og hvad så? -Kom nu , Lucy.
Lily, du er sygeplejerske i Amerika.
-Det er en karriere. -Måske.
Jeg savner jo hospitalet, og baren er hård.
Det er et godt job ligesom på nudelrestauranten.
Det giver mig tid til at tænke, for min krop gør bare jobbet af sig selv.
Jeg er en rigtig dårlig bartender.
Tit tror jeg, kunderne vil hoppe over disken og betjene sig selv.
-Nu er du ikke tæt på døden hver dag. -Lucy.
Ja.
Det er en del af jobbet.
-Men... -Men hvad?
Der var tre gange, hvor jeg redede nogens liv,
og jeg tænker på det frem for...
...døden.
Det er min futon.
Jeg kan godt lide farven. Er det okay?
Kom og sæt dig.
Teiji kan sove her. Du kan sove ved siden af mig.
Det er traditionel japansk morgenmad.
Jeg fortrækker traditionelle japanske cornflakes.
Jeg har hørt om en guldmine i Aikawa.
Den kunne være at se.
De har animatroniske robotter, der viser, hvordan minerne fungerede.
Jeg vil hellere se kysten og klipperne ved Senkaku.
Hvad med at gøre begge dele?
Vi ser klipperne om morgenen og køler af i minen om eftermiddagen.
-Okay. -Godt.
Tænk, at du gjorde det.
Lækkert.
Fuld af næring.
-Undskyld. -Hvad?
Hvad skete der?
Jeg må tilbage.
Vent lige, sæt dig ned.
Du har feber. Jeg lægger dig ned, okay?
-Nej. -Hey, du er okay. Jeg lægger dig ned.
-Jeg har det forfærdeligt. -Ja. Prøv at lægge dig ned. Det er okay.
Læg hovedet ned.
Det skal nok gå.
SADO GULDMINE
Lucy!
Der er du.
I efterlod mig på en skide klippetop.
-Din bluse. -Tak.
-Fik du vores besked? -Besked?
Vi lagde den under en sten og skrev, at vi tog herhen,
og kom du ikke, ville vi komme tilbage.
Nej, jeg så ingen besked.
Den må være blæst væk.
Ja, måske. Måske blæser vi alle bare væk ud over verdens kant.
Er du stadig dårlig?
Det er nok en virus eller fiskeøjet fra morgenmaden.
-Jeg har piller på hotellet. -Jeg vil ikke have dem.
-Jeg prøver at hjælpe. -Sikkert.
-Det giver ikke mening. -Jeg ved, hvordan jeg har det.
Og det, jeg føler, er ikke rigtigt. Slet ikke.
-Lucy, vi blev revet med. -"Vi?"
Hvad snakker du om?
Kom med mig.
Det er, som om naturen tager det tilbage.
Ja.
Et healende sted.
Det håber jeg.
Jeg kan virkelig lide dig.
Godt.
Farvel.
-Farvel. -Farvel.
Farvel, Lily.
Jeg gjorde det.
Jeg dræbte Lily Bridges.
Hvordan gjorde du det?
Hvordan dræbte du hende?
Jeg knuste hendes hoved.
Med hvad?
En mursten.
Det er godt, du taler nu.
Hvorfor gjorde du det?
Det er bedst at give os så mange oplysninger som muligt.
Det er nok bedst for Dem.
De behøver bare at vide,
at jeg er skyldig.
Hej, det er Lucy Fly.
Jeg kan ikke tage telefonen. Læg en besked.
Lucy, er du der?
Tag telefonen.
Jeg må tale med dig.
Ring til mig.
Lucy, hvad er der galt?
Er du syg? -Jeg har det ikke godt.
Jeg får det snart bedre.
Jeg har de her med.
Vil du tale om det?
Nej.
Hvad skal jeg sige på arbejdet?
Sig, hvad du vil. Jeg siger op.
Siger du op?
Hvad taler du om?
Lad mig være i fred.
-Jeg er bekymret. -Lad mig være!
Må jeg komme ind?
Jeg ved, det var forkert. Undskyld.
Elsker du ham?
Det ved jeg ikke. Lidt. Det driver mig til vanvid.
Jeg inviterede dig til Sado-øen.
Jeg præsenterede dig.
Du er vred, og det er ingen undskyldning,
men måske er der en grund til det her, som vi ikke forstår endnu.
Så du det i min hånd?
Drømte du, det ikke skulle ske?
Han er den eneste, der så, hvem jeg var!
Undskyld, Lucy. Okay?
Undskyld. Må jeg ikke nok komme ind?
Jeg føler, der sker noget virkelig slemt.
Det er allerede sket.
Louisa Fly.
Kom med mig.
DNA-testen kom tilbage.
Det ser ud til, at pigen i bugten ikke var din ven.
Hvem var det?
Det ved vi ikke.
Men vi ved, det ikke var Lily Bridges.
Det sår tvivl om Deres tilståelse.
Dræbte De Lily Bridges?
Nej.
Hvorfor sagde De det så?
Fordi jeg ville myrde hende.
Forstår De, at den forbrydelse, De tilstod,
straffes med døden?
Vi kan ikke finde Teiji Matsuda.
Ved De, hvor han er?
Tror De, der er sandsynlighed for, at Lily og Matsuda måske er
løbet væk sammen?
Ja.
Det tænkte jeg nok.
Vi klassificerer dette som en sag om en savnet person.
Jeg kunne bedre lide, da hun var død.
Jamen...
...vi lever alle i vores egen virkelighed.
Måske troede De,
De på en eller anden måde myrdede Lily Bridges.
Men jeg troede det ikke.
Deres skyld kommer fra en dybere sted.
-Hvorfor kom De til Japan? -Hvorfor spørger De?
Fortæl mig det.
Der var det her træ.
Jeg plejede at kravle i det.
Hele vejen op.
Nogle gange tog jeg en bog med og læste.
En dag...
kom mine brødre. De havde været på fisketur med spejderne.
Jeg var otte.
De omringede træet
og begyndte at kaste grankogler og sten...
...efter mig.
Jeg bad dem stoppe.
Der var en skarp, tung sten på jorden.
Jeg så min bror...
...Marcus, han tag fat i den.
Jeg fangede hans blik.
Og hans arm kom op.
Og så...
...hoppede jeg...
...lige ned i ham.
Marcus faldt tilbage.
Han hoved var gennemboret
af et søm, der stak ud fra en træplanke.
Han prøvede at komme op, men planken sad fast på ham.
Og...
igen stirrede han bare tilbage på mig.
Han døde på hospitalet.
Sygeplejersken sagde: "Det er ikke din skyld."
Jeg vidste ikke, hvad hun mente,
så jeg sagde bare...
"Okay.
Ja."
Fra det øjeblik
talte jeg ikke i tre år.
Det er nemt at ignorere folk, når de tier.
Så det gjorde min familie.
Min forældre var knust.
Jeg vidste, hvad de tænkte om mig.
Så jeg planlagde min flugt.
-Hvordan? -Jeg begyndte at lære japansk som 11-årig.
Det er en meget sørgelig historie.
Ja.
Men den har intet med sagen at gøre.
Må jeg gå nu?
Underskriv tilbagetrækningen.
LUCY, UDVALGTE
Er kriminalbetjent Kameyama her?
Beklager. Han er her ikke lige nu.
Vil De lægge en besked?
Nej.
Det er fint.
Han er her i morgen tidligt.
Mange tak.
Teiji.
Hej, Lucy.
Jeg har ventet på dig i to dage.
Jeg vidste, jeg måtte komme, og at du ville forstå det.
Jeg var på politistationen.
Hvad fortalte du dem?
Om dig?
Intet.
Så er der håb.
Det er et sjovt ord.
"Håb."
Vi kan tage væk herfra, nordpå.
Hokkaido. Eller sydpå til Kyushu.
Min hjemby, Kagoshima.
Den har jeg altid villet se.
Så rejser vi i morgen.
Hvorfor?
Tag med mig.
Vil du ikke nok?
Det skal du.
Det er forbi.
Men du slipper aldrig for mig!
Må jeg komme ind?
Værsgo.
Jeg har lige lavet risboller. Vil du have nogle?
Ellers tak.
-Er du sikker? -Ja.
Jeg er bekymret for dig.
Undskyld.
Det var en fejl at flytte hertil.
-Sig ikke det. -Du har været så venlig.
Sørg ikke over ham.
Hun kom til min dør den aften, Lily.
Hun spurgte, om hun måtte komme ind.
-Jeg sagde nej. -Nej.
-Det var ikke din skyld. -Jo, det var.
Tro mig. Det var det.
Måske.
Men...
...måske reddede hun på en måde dit liv.
Der var også andre. Min bror...
Min fars ven, Yamamoto-san.
Yamamoto-san?
Jeg kan ikke gå op ad trappen uden at se hendes ansigt.
Må jeg fortælle dig noget?
Jeg havde vokset trinnene to dage før.
Det gør jeg kun hvert andet år.
Jeg var bange for, de var lidt glatte.
Jeg talte med Yamamoto-san tidligere den dag.
Jeg advarede hende næsten.
Men jeg huskede det efter, jeg havde lagt på.
Hun gik altid med...
meget bløde sokker.
Så...
...ville du sige, det var min skyld?
Tekster af: Pernille G. Levine