NETFLIX ESITTÄÄ
KADONNUT
KÄÄNNÖSTOIMISTO SASAGAWA
Sinä palasit.
Joo. Viimein.
Näitkö uutiset?
-En. -Hyvä Jumala. Missä se on?
Yamada-san, onko lehti sinulla?
Tässä.
RUUMIINOSA LÖYDETTY TOKIONLAHDESTA
Sanotaan, että se voi olla Lily.
Hän pyysi antamaan sen sinulle.
-Oliko muuta? -Miksi olet noin hankala?
Koska voit koitua kuolemakseni, etsivä.
-Hei, Lucy. -Mitä?
PERUSTUU SUSANNA JONESIN ROMAANIIN
Olen etsivä Oguchi.
Hän on etsivä Kameyama.
Meillä on muutama kysymys.
Käykö?
Käy.
TOKIO, 1989
Mikä on nimi?
Louisa Fly. Se lukee ulkomaalaisen rekisteröintikortissani.
Miten vanha?
Sekin lukee siellä.
Mikä on työsi?
Olen kääntäjä Sasagawalla.
Puhutteko siis japania?
-Tottakai. -Ette kertonut sitä.
-Sitä ei kysytty. -Miksei sitä kerrottu minulle?
Anteeksi, en tiennyt.
-Tee työsi. -En tiennyt häntä viisastelijaksi.
Olkaa varovaisia.
Ymmärrän kaiken.
Haluan, että kerrot illasta, jolloin Lily Bridges katosi.
Nähdäksemme olet viimeinen, jolle hän puhui.
Puhuimme ehkä pari minuuttia.
Hän lähti.
Sitten palasin sisälle.
Et naapurisi mukaan.
Hänen mukaansa lähdit pian asunnostasi ilman sateenvarjoa.
Totta.
Eikö se siis ollutkaan vimeinen kerta, kun näit hänet?
-En tavoittanut häntä. -Miksi seurasit häntä?
Hänellä oli jotain omaani. Halusin sen takaisin.
-Mitä se oli? -Takkini.
Puhuitko siis hänelle uudestaan?
En. Sanoin, etten löytänyt häntä.
Oletitko hänen menevän asemalle?
-Onko se outoa? -Etkö nähnyt häntä uudelleen?
Vastaa!
Monestiko on vastattava samaan kysymykseen?
Nti Fly, kertokaa, miten kauan olette ollut Japanissa?
-Viisi vuotta, kaksi kuukautta. -Onko teillä perhettä täällä?
-Olen yksin. -Mitä isänne tekee?
Hän on sähkömies.
Sisaruksia?
Seitsemän veljeä. Tai oikeastaan kuusi.
Yksi kuoli.
-Olette varmasti naimaton? -Tietenkin.
-Onko sinulla poikaystävää? -Ei.
Oletko varma?
Satavarma.
Eikö pitäisi pyytää lupa?
-En koskaan pyydä. -Mikset?
Tilanne menee ohi.
-Eivätkö ihmiset ärsyynny? -En kuvaa ihmisiä.
Mitä sitten kuvaat?
Vettä. Rakennuksia.
Heijastuksia.
Sellaisia juttuja.
Mutta minua sinä kuitenkin kuvasit.
Nimeni on Teiji.
Louisa Fly. Mutta kaikki kutsuvat minua Lucy Flyksi.
Tämä on työpaikkani.
Niinkö?
Mikä kamera tuo on?
Olympus OM-1.
Siinä on Zuikon 55 millin linssi.
-Hyvin nopea. -Mielenkiintoista.
Onko?
Ei oikeastaan.
Yritän vain keskustella.
-Miksi? -Niin normaalit ihmiset tekevät.
-Muttet ole normaali. -Etkä sinä.
Ei sitten edes teeskennellä.
Ok.
Ollaan rehellisiä toisillemme heti alusta lähtien.
Päivät pitkät näen ihmisten puhuvan paljastamatta todellisia ajatuksiaan.
Just.
Joten,
mitä sinä oikeasti ajattelet?
Kerro kaikki.
Kaikkiko?
Uskallatko?
Ok.
Nuudelit ovat liian kuumia, ja liemi on liian suolaista.
Nämä ovat oudoimmat treffini koskaan, jos nämä ovat edes treffit.
Ei ehkä pitäisi luottaa juuri tapaamaani muukalaiseen,
-ja minun pitäisi varmaan lähteä. -Mikset lähde?
Koska tunnen vetoa sinuun.
Hieman.
Hyvä.
-Sinun vuorosi olla rehellinen. -Olenkin.
Mitä mietit?
Haluan kuvata sinua.
-Teit jo niin. Mitä muuta? -En ajattele muuta.
Salaisuuteni.
Tämä on uskomaton paikka.
-Kiitos. -Asutko täällä yksin?
Asun. Monikaan ei ole käynyt täällä.
Odota tässä. Palaan kohta.
-Missä haluat minun seisovan? -Missä vaan.
-Mitä haluat minun tekevän? -Mitä vaan.
Minua ei ole ennen kuvattu.
Ei kunnolla.
Sitten minä olen ensimmäinen.
Tule mukaani.
Luojan kiitos.
Kuuletko tuon?
Vain maanjäristysten jälkeen.
Kuuletko?
Joo.
Kuulen. Mikä se on?
Ystäväni järjestää erityistilaisuuden Tanabata-festivaaliin -
-ja pyysi meitä esiintymään. -Mutta aikaa on vain kaksi kuukautta.
Jos harjoittelemme kahdesti viikossa, voimme onnistua.
Aivan.
Yritetään.
Lucy. Toin sinulle syntymäpäivälahjan.
Oikeastiko?
Vähän jotain pientä,
jota olen työstänyt.
Kiitos paljon.
Hyvää syntymäpäivää.
Kotonani on monta. Kasvatan niitä itse.
En normaalisti anna niitä.
Pidän siitä.
-Lucy Fly! Miten menee? -Kivasti laulettu.
Niinkö? Kiitti. Teen parhaani.
-Aivan. -Tule tapaamaan uusin palkollinen.
Hän ei oikein sopeudu. Hän tuntee olevansa toisella planeetalla.
Olisi hienoa, jos voit auttaa häntä jotenkin. Ok?
Lucy, tässä on Lily.
-Moi. -Heippa.
Hyvää syntymäpäivää!
-Kiitos, Natsuko. -Onko syntymäpäiväsi?
Kiitos, että kutsuit synttärijuhliisi.
Ei kyse ole oikeastaan siitä, mutta eipä kestä.
Drinkit synttärisankarille. Otetaan samppanjaa.
-Minä otan Sapporoa. -Samoin.
-Selvä. -Minä autan.
Tässä, anteeksi.
-Voit... -Ok.
Kauanko olet ollut Japanissa?
Vain jotain kolme viikkoa.
Tämä on ollut tosi hullua. Kaikki on niin erilaista.
-Siksi kai olemme kaikki täällä. -Totta.
Sain DC:stä tarpeekseni. Oli pakko häipyä. Mistä olet kotoisin?
Alunperin Ruotsista.
Mutta siitä on kauan. Pidän itseäni tietyllä tavalla nykyään japanilaisena.
Japanilainen Lucy.
Bob sanoi, että etsit kämppää.
Joo, jotain on löydettävä. Olen stressannut siitä niin,
että sain ihottuman. Mutta työskentelen nyt baarissa,
ja isäni lähettää rahaa, että saisin kämpän.
Mutta kämppää on vaikea saada, jos ei puhu kieltä.
-Aivan. -Puhut kuulemma hyvin japania.
-Ihan hyvin, joo. -Olet onnekas. Kunpa minäkin osaisin.
Minä tapan sinut, Bob.
-No mutta, miksi? -Meillä ei ole mitään yhteistä.
En halua jumittaa hänen huoltajanaan.
Et jumitakaan. Se vaan... Hei, hän on uusi...
Tokiossa tulokkaita riittää. Jos huolehtisin kaikista,
-minulla ei olisi omaa elämää. -Selvä. Anteeksi, että lörpöttelin.
-Katsos kun... Hän on hyvässä kunnossa. -Mitä sitten?
Ok. Miten vain.
Melkein valmis.
Sitten keskeytyskylpy.
Sitten se kiinnitetään.
Tämäkin on hyvä.
Pidän tuosta jäljestä.
Arvestaniko?
Niin.
Niin kaunis.
-Miten sen tapaamasi tyypin kanssa menee? -Hyvin.
Onko hänellä soija- vai ketsuppinaama?
Mitä?
Niin me erottelemme itämaisen ja länsimaisen näköiset japanilaiset.
Enemmän soijamainen, kai.
No, miten hommat sujuvat?
-Mitä tarkoitat? -Tiedät kyllä.
-Makuuhuoneessa? -Emme ole tehneet vielä mitään.
-Oikeastiko? Otatko sen hitaasti? -Se ei ole minusta kiinni.
Täydellistä.
Filmi on vaihdettava.
Mitä sinä teet?
En pyytänyt tekemään noin.
-Se on tosi tiukka. -Niin on.
Se on furisode-kimono. Sitä pidetään iloisissa tilaisuuksissa.
Eikös se ole tarkoitettu naimattomille naisille?
Nuorille naimattomille naisille.
Ok.
Noin, valmis.
Katso.
Tosi kaunis.
-Sinkkunaisilla ei ole Japanissa helppoa. -Ei, se on rankkaa.
Oletko pohtinut naimisiinmenoa?
En.
Työni vuoksi. Minähän olen tuomari.
Useimmat miehet kokevat sen uhkaavana.
Olen myös jo liian vanha.
Olet yhä nuori.
En japanilaismiesten silmissä.
Voisin ehkä saada lesken -
tai jonkun vanhan terveysongelmaisen.
Mutten tiedä, mistä löytäisin siihen aikaa.
Aivan.
Minulla on työni, ystäväni ja jousikvartetti.
Luopuisin paljosta pestäkseni jonkun vanhuksen vaippoja.
Se on varmaan Yamamoto-san. Menen auttamaan kakkujen kanssa.
-Konnichiwa! -Konni...
Kyukyusha!
Lucy, soita ambulanssi!
Yamamoto-san!
Kerro.
Yamamoto-san kuoli tänään.
Hän kaatui portaissa tervehtiessäni häntä. Hänen niskansa murtui.
Kuolema seuraa minua. On aina seurannut.
-Ymmärrän. -Et ymmärrä.
Et ymmärrä puoliakaan.
Kerrot minulle ajallaan. Ja minä kerron asioita itsestäni.
Tiesin jo ensitapaamisessamme, että voimme puhua suoraan.
Tiesin sen. Näytän sinulle jotain.
Tätini kasvatti minut.
Hänen kuoltuaan lähdin Kagoshimasta ja tulin Tokioon.
Hän on kaunis.
Kuolema sävyttää elämäämme.
Mutta olemme elossa.
Tunnetteko henkilön nimeltä Teiji Matsuda?
Tunnen.
Tunsiko Lily Bridges hänet?
Tunsi.
Milloin tapasitte ensi kerran?
Toukokuun kolmas.
-Tunnutte olevan hyvin varma siitä. -Sinä päivänä se tapahtui.
Oliko hän -
poikaystävänne?
-Jonkin aikaa. -Mikset sanonut sitä aiemmin kysyessäni?
-Hän kysyi väärässä aikamuodossa. -Tämä on murhatutkinta. Ymmärrätkö?
Uskomme jonkun tutun murhanneen hänet. Tämä on vakava asia.
Miksi olet niin vastahakoinen?
Et ole kuten japanilaisnaiset.
Olenpas.
En ymmärrä, miten kukaan löytää mitään, jos kaduilla ei ole nimiä.
Minun pitää kai sitten opetella numerot.
Ohayou gozaimasu.
Kiitos.
Pidän tästä. Tämä on tosi japanilainen.
Taisin uneksia tällaisesta paikasta, mutta unessa se oli puumaja.
Tämä on täydellinen.
-Keittiö on pieni. -En kokkaa.
Mistä arvasinkin?
Ainoa miinus on talon vanha ikä,
joten maanjäristyksen sattuessa...
-Ihan sama. On se kestänyt tähänkin asti. -Totta.
Täytetään hakemus.
-Ok. -Kerrotko hänelle puolestani?
Tottakai.
Katso.
Outoa, miten Japanissa kaikki tuijottavat.
-Kuin olisi kuuluisa. -Joo. Jotkut jäävät siihen koukkuun.
Kuten Bobko?
-Kuten Bob. -Eikö hän ole kuitenkin vähän seksikäs?
En näe häntä niin. Ei.
-Onko sinulla poikaystävä? -On.
Mikä hänen nimensä on?
Hänen nimensä on Teiji.
Teiji.
Sopimus näyttää hyvältä.
Voin pyytää Sasagawan lakimiestä tarkistamaan sen.
Kiitti. Vaikuttavaa, että pystyt lukemaan tuota.
-Voin ottaa tilauksenne. -Voitko tilata minulle kahvin?
-Pieni hetki vielä. -Hai.
Sinun on voitava tilata itse. Miten aiot selvitä,
-jos et voi pyytää mitään? -En tiedä.
Jos haluat kahvin, sano: "Koohii o hitotsu,"
joka tarkoittaa yhtä. Sitten pyyntö: "Kudasai."
-Koohii o hitotsu... -...hitotsu kudasai.
Kudasai.
Siinä se.
Anteeksi.
-Hai. -Koohii o hitotsu kudasai.
Mitä haluaisitte?
-Koohii o hitotsu kudasai. -Hai.
Minulle myös.
Hai.
Hullua, että hän ymmärsi sen.
Katso.
Valo, varjo, kaikki on aivan oikein.
Milloin aloit kuvaamaan?
Koulussa.
Olin aina pimiössä.
Vanha opettaja, hra Hyakutake, opetti minua.
Valokuvakerhossa oli noin tusina jäsentä, mutta lopulta jäljellä olin vain minä.
Luin kerran, että länsimaalaisten tultua 1800-luvun Japaniin,
he halusivat kuvata paikallisia, mutta paikalliset eivät suostuneet.
-He pelkäsivät, että se veisi sielun. -Ymmärrän sen.
Kohde antaa aina jotain itsestään valokuvaajalle.
Jos aina kuvatessani veisin palan sielustasi,
antaisitko silti tehdä niin?
Taidat tietää vastauksen siihen.
Laitan nämä pois.
-Laitatko ne lukkojen taa? -Laitan.
Mitä muuta siellä on?
Eikö Teiji halunnut tulla? Minun on tavattava hänet.
-Tapaatkin. -Meneekö teillä hyvin?
Joo. Hienosti.
Kerro lisää.
Olemme molemmat vähän outoja, mutta sovimme yhteen.
-Kuulostaa pervolta. -Naama kiinni.
Bändi soittaa toisen keikan ensi viikolla Ikebukuron Downbeat Clubilla.
-Hyvä. -Joo.
Joo, aika siistiä. He ovat parhaita, joiden kanssa olen soittanut.
Minulla oli pari bändiä Englannissa, mutta siellä on liikaa negatiivisuutta.
Joo.
Siitä pidän eniten Japanissa. Se antaa toisen mahdollisuuden.
Herraisä. Katsokaa tuota.
-Tosi kaunis. -Tyrmäävä.
Rakastan Japania.
-Toitteko kameraa? -En.
En.
-Entä: "hyvää huomenta"? -Ohayou gozaimasu.
Ja sitten:
"Miten voit?"
Gen-ji?
Gen-ki desu-ka.
Jos tapaat jonkun ensi kertaa, sanot:
-"Yoroshiku onegaishimasu." -Hyvä Jumala.
Sitten... Voihan paska.
-Ok, istu alas. -Joo.
-Ei, minä... -Istu alas.
-Otan kenkäsi pois. -Mitä?
Sattuuko tämä? Työnnä kättäni vastaan.
-Varmaan vain venähdys. -Mitä tapahtui?
Kaaduin tämän päälle, ja Lily leikkii hoitajaa.
En leiki. Työskentelin sairaalassa. Olen sairaanhoitaja.
Oikeastiko?
En ole aina ollut baarimikko.
-Tule tänne. -Menen Lucyn kanssa.
Ehkä myöhemmin.
Miten nilkkasi voi?
Paremmin.
Tykkäisiköhän Teiji tästä?
Luultavasti.
Hän rakastaa vettä ja heijastuksia. Hän kuvaisi kaiken.
Rakastan kuvaamista, mutten ole kovin hyvä.
-Myykö hän kuviaan. -En usko.
-Mutten tiedä. -Mitä hän sitten tekee niillä?
En ole varma.
Kunpa voisin tavata hänet.
Kävisimmekö nuudeliravintolassa joku ilta?
-Enpä tiedä. -Siitä tulee kivaa.
Joo, ok.
Minä mietin,
että mikset tee mitään kuvillasi?
En tarkoita kuvia minusta vaan kaupungista. Ne ovat tosi hyviä.
-En halua. -Oikeastiko?
-Miksi sitten kuvaat? -Kerään kuvia.
Mitä varten?
Kokoelmaani.
Voisit pitää näyttelyn -
tai tehdä kirjan, että ihmiset näkisivät ne.
-Miksi se on sinulle niin tärkeää? -Anteeksi.
Pitää lähteä töihin.
Näenkö sinut viikonloppuna?
Minulla on töitä.
-Niin, mutta... -Soitan sinulle.
Ok.
Mitä sinä teet?
Anteeksi.
Ne ovat yksityisiä.
Vakoiletko sinä minua?
Miksi teit näin?
Kuka hän on?
Hänen nimensä on Sachi.
-Olitteko pari? -Olimme. Minun on palattava töihin.
Missä hän on nyt?
En tiedä. Hän on poissa.
Vain poissako?
Juttumme oli ohi. Hän lähti. En lähtenyt perään.
Sinut tavattuani lakkasin ajattelemasta Sachia.
Anteeksi. Unohda, että koskaan tein näin.
-Minun on palattava töihin. -Halaa minua.
Ei olisi pitänyt tehdä niin. Mutta ajattelen sinua taukoamatta.
-Halusin tietää sinusta enemmän. -Ei se noin tapahdu.
-Tiedän. -Sinun on luotettava minuun.
Luotankin.
Sain kirjeen äidiltä. Sen tulemiseen meni kahdeksan päivää.
Tiedän. Se tuli oikeastaan aika nopeasti.
Ja puhelimet!
Juttelin ystävättäreni kanssa jotain 20 minuuttia. Se maksoi yli satasen.
Minusta on parempi olla soittelematta. Pidän eristäytymisestä.
-Se on hienoa. -Kaipaatko perhettäsi?
En.
-Mitä pidätte nuudeleista? -Mahtavia.
-Herkullisia. -Vuoroni loppuu pian.
Haluatteko mennä jonnekin?
On myöhä. Lily haluaa varmaan kotiin.
Vitsailetko? Se olisi hienoa.
Voimmeko mennä?
Pyydän.
Mikä ettei.
-Mahtavaa. -Joo.
Hyvä.
Herraisä, että hän on söpö.
Söpökö?
Ei hän ole söpö. Kissanpennut ovat söpöjä.
Ihan sama. Hän on upea ja pitkä.
Luulin japanilaismiehiä lyhyiksi.
Hevonpaskaa. Se on vain stereotypia.
Hei. Olin näillä main.
-Hei. -En halua häiritä, jos Teiji on täällä.
-Ei hän käy täällä. -Toin viskiä. Kämppäsi on tosi hieno.
Paljon hienompi kuin minun.
-Mutta puuta ei ole. -Ei ole.
Teijin kuvia ei ole ollenkaan.
Hän ei tykkää olla kuvattavana.
Oli tosi kiva tavata hänet.
Olet hänelle pakkomielle.
-Miksi sanoit noin? -Sen huomaa. Tunnen miehet.
-Mikä olet horoskoopiltasi? -En usko sellaiseen.
Mikset?
Persoonallisuuteni on geenieni,
kasvatukseni, vanhempieni ja kouluni yhdistelmä. Tähdet eivät liity siihen.
Härkä.
Tulit synttäreilleni.
Joo, mutta tiedän sen muutenkin. Osaan myös ennustaa kädestä -
ja tarot-korteista.
Niinkö?
Minun on varottava antaessani vaihtorahaa,
etten näe asiakkaan elämää hänen kädestään.
-Just. -Näen ihan oikeasti.
Anna mennä.
Menneisyydessä näkyy -
tyhjyyttä tai -
hiljaisuutta.
Linjasi myös katkeilevat tässä.
Yksi on hyvin varhain, sitten toinen ja kolmas.
Mitä ne tarkoittavat?
Äkillistä muutosta.
Onnettomuuksia.
Kuolemaa.
Mitä muuta?
Mitä näet tulevaisuudessa?
Tarkoitatko Teijiä?
Se on monimutkaista. En saa selkoa.
Yritä.
-Anteeksi. -Selvästi reagoit johonkin.
Se on kuin ikkuna, josta näen asioita.
Sitten se huuruuntuu, enkä voi olla enää varma mistään.
-En halunnut pelästyttää. -En pelästynyt.
Haluatko viskiä?
Todellakin.
-Oletko kunnossa? -Luulen niin.
-Se taisi loppua. -Niin taisi.
Kuuletko tuon?
En ole varma.
Se on maanjäristyslintu.
Teiji kutsuu sitä siksi.
Se laulaa aina järistyksen jälkeen.
Totta.
Kuulen sen.
Kaunista.
Aletaan nukkua.
En tarvitse teetä.
-Yritän vain herättää itseni. -Minä nukuin hienosti.
-Maanjäristystä lukuunottamatta. -Niinkö?
Ei voinut olla iso. Taisin nukkua.
Olimme molemmat hereillä.
Outoa.
En muista.
Kohta sataa. Voinko lainata takkiasi?
Voit.
Se on tuolla.
Kaapissa.
Mietin, että haluaisitko tulla mukaani Sadon saarelle?
Ystäväni Katoh-san jousikvartetista on sieltä kotoisin,
ja hän sanoo sen olevan kuin matka menneisyyteen.
Milloin?
Ensi viikon viikonloppuna.
-Se on taide- ja kulttuurifestivaali... -Etkö mene Teijin kanssa?
Jos hän saa vapaata, menen.
Pitää miettiä, koska Bob kutsui minut konserttiin, jossa hän...
Ei tuota.
Ai, anteeksi.
Ei, ota se.
-Haluan sen kyllä takaisin. -Ok.
Kiitos. Pidän siitä huolen.
Teiji,
ei oteta enempää kuvia tänään.
-Miksei? -Olen väsynyt siihen.
-Ok. -Siis, voimme ottaa vielä muutaman.
-Anteeksi. -Ei. Ei silloin, kun et halua.
Kävitkö ulkona Shinjukussa Sachin kanssa?
Joskus.
Miksi kysyt?
Työkaverini, Natsukon, sisko soittaa bändissä,
jolla on huomisiltana klubikeikka.
-Haluatko mennä? -Emme koskaan käy ulkona. voisimme mennä.
Pitäisimme hauskaa.
Bob tulee sinne, ja kai Lilykin.
Ok, mennään.
-Mitä olet mieltä? -Mistä?
Bändistä.
-He ovat hyviä. Mitä itse olet mieltä? -En tajua tuota. Eivät ole minun makuuni.
Heillä on kyllä imago. Ilmeisesti he saivat juuri levytysdiilin.
-Kyllä sinäkin onnistut. -Tiedän.
Deittailetko nyt Lilyn kanssa?
Ei. Hän aikamoinen tapaus. Hän antaa ristiriitaisia signaaleja.
Mitä tarkoitat?
No joo... Me siis naimme.
Ok, vain kerran, mutta sitten aioimme mennä -
festareille Nagoyaan viikonloppuna.
-Hän peruutti sen kertomatta syytä. -Just.
Kun hän on kiinnostunut, ei hän muita näekään.
Sitten hän vaihtaa toiseen kuin edellistä ei olisi ollutkaan.
Menen baariin.
-Haluatko oluen? -Minä otan.
Tuo kaksi.
-Oliko sinulla kivaa? -Joo.
Mikä vialla?
No, sinulla ja Lilyllä näytti olevan hauskaa.
Totta. Hän on hyvä tanssija. Olitko mustasukkainen?
En ollenkaan. Miten niin?
Halusin, että olet. Olethan sentään tyttöystäväni.
Montako tyttöystävää sinulla oli ennen Sachia?
Ei montaa.
Olitko liian kiireinen koulun pimiössä?
Olin.
Milloin menetit neitsyytesi?
Tiedäthän?
Sachin kanssa.
Niinkö? Eikö ollut muita ennen häntä?
En pitänyt kotikyläni tytöistä.
Todellako?
Entä sinä? Ensikertasi?
Minunko?
Se tilanne ei ollut kovin romanttinen.
Olin neljätoista.
Menin ystäväni luo, mutta hän ei ollut kotona.
Hän oli verkkopalloharkoissa.
Hänen isänsä sanoi, että hänellä on oma -
vodkatislaamo puutarhavajassa, joten menimme maistamaan.
Se oli siinä.
Voin pahoin sen jälkeen.
Muutama viikko myöhemmin.
Hän ei ollut -
kovin iloinen, kun kerroin hänelle.
Sitten ystäväni ei tullut kouluun.
Hänen isänsä oli mennyt kanootilla merelle liian kauas.
Virta oli kuulemma liian voimakas.
Hän ajautui lopulta rantaan muutaman kilometrin päähän.
Ja minulle selvisi, etten ollutkaan oikeasti raskaana.
Ajatteletko häntä yhä?
Joka päivä.
-Oletko iloinen, että hän kuoli? -Joskus.
Se on vanha kirja, mutta se kertoo paljon Sadon kulttuurista.
Se on hyvin kaunis saari,
mutta monikaan ei käy siellä enää.
Onko kaikki hyvin?
-Vaikutat... -Olen aivan kunnossa.
Hei. Pitäisi hakea liput.
Ostin jo sinullekin.
-Niinkö? -Joo.
-Sinulla on ihottumaa. -Tiedän.
-Minulla olisi voidetta. -En tarvitse.
Tuleeko Teiji?
En usko. En ole nähnyt häntä tiistain klubikeikan jälkeen.
Onko jokin vialla?
Ei. Hän on vain ollut kiireinen viime aikoina,
-ja minä olen kääntänyt sähkö... -Siinä hän on.
-En uskonut sinun tulevan. -Mikset?
-On kiva kuitenkin nähdä. -Samoin.
Hei, Lily.
Hei, Teiji.
Mennään veteen!
Se on luultavasti hyvin kylmää ja täynnä merisiilejä.
-Mitä sitten? -Tule, Lucy.
Ok.
Olet siis sairaanhoitaja USA:ssa.
-Sehän on ura. -Ehkä.
Kaipaan kyllä sairaalaa. Baarityö on kovaa.
Se on mielestäni hyvänlaatuinen työ, kuten nuudelibaarikin.
Saan siinä aikaa ajatella.
Kehoni tekee työn ihan itsestään.
Juu. Olen tosin huono baarimikko.
Joskus tuntuu, että asiakkaat tulevat tiskin yli kaatamaan itselleen.
-Ainakaan et ole kuoleman ympäröimä. -Lucy.
Joo. Sehän on osa sitä työtä.
-Mutta... -Mutta mitä?
Olen kolmesti pelastanut jonkun hengen,
joten mietin mieluummin sitä kuin kuolemaa.
-Tuo on minun futon-patjani. -Pidän tästä väristä. Ethän pahastu?
Tule istumaan.
Teiji voi nukkua tuossa ja sinä vieressäni.
Tämä on perinteinen japanilainen aamupala.
Söisin mieluummin perinteisiä japanilaisia maissihiutaleita.
Kuulin eräästä kultakaivoksesta Aikawassa. Siellä voisi olla kiva käydä.
Siellä on robotteja, jotka näyttävät, miten siellä tehtiin töitä.
Näkisin mieluummin Senkakun rannikon ja rantakalliot.
Mennään katsomaan molemmat. Rantakallioille aamulla -
ja kaivoksiin viilentymään iltapäivällä.
-Ok. -Hyvä.
En voi uskoa, että teit noin.
Herkullista.
Täynnä ravinteita.
-Anteeksi. -Mitä?
Mitä tapahtui?
-Minun on palattava. -Odota. Istu alas.
Sinulla on kuumetta. Laitan sinut makuulle.
-Ei. -Hei, kaikki hyvin. Laitan sinut makuulle.
-Oloni on hirveä. -Tiedän.
Yritä päästä makuulle. Kaikki hyvin.
Laske pääsi.
Kaikki kyllä järjestyy.
SADON KULTAKAIVOS LIPPUTOIMISTO
Lucy! Siinähän sinä olet.
Jätitte minut sinne vitun kalliolle.
-Ai niin, paitasi. -Kiitos.
-Saitko viestimme? -Viestin?
Jätimme sen paidan viereen. Sanoimme tulevamme tänne -
ja palaavamme hakemaan sinut.
Ei, en nähnyt maassa lojuvaa viestiä.
-Se varmaan lensi tuulen mukana -Justiinsa.
Ehkä. Ehkä me kaikki vain lennämme maailman laidan yli.
Oletko yhä kipeä? Se voi olla virus tai johtua siitä kalansilmästä.
-Hotellilla on lääkettä. -En tarvitse sitä.
-Yritän auttaa. -Niin varmasti.
-Lucy, puhut sekavia. -Tiedän, mitä tunnen.
-Eivätkä tuntemukseni ole ollenkaan hyviä. -Lucy.
-Olemme pahoillamme. -"Me?"
Mistä sinä puhut?
Tule mukaani.
Kuin luonto valtaisi tilansa takaisin.
Totta.
Paikka parantumiselle.
Toivottavasti.
Pidän sinusta todella.
Lucyni.
Moikka.
-Moi. -Heippa.
Heippa, Lily.
Minä sen tein.
Tapoin Lily Bridgesin.
Miten tapoit hänet? Kerro! Miten tapoit hänet?
-Murskasin hänen kallonsa. -Millä?
Tiilellä.
Hyvä, että viimein puhutte.
Miksi teitte sen?
On parasta kertoa meille mahdollisimman paljon.
Niin, parasta teille.
Teidän tarvitsee vain tietää, että olen syyllinen.
Hei, tässä Lucy Fly. En ole nyt kotona. Ole hyvä, ja jätä viesti.
Lucy, oletko siellä? Vastaa, ole kiltti.
Meidän on puhuttava.
Soita minulle.
Lucy, mikä on?
-Oletko sairas? -En voi kovin hyvin.
Paranen päivässä parissa.
Toin nämä.
Tarvitseeko sinun puhua jostain?
Ei.
Mitä kerron töissä?
Mitä vain.
-Minä lopetan. -Lopetat?
Mitä oikein puhut?
Jätä minut rauhaan.
-Olen huolissani. -Jätä minut vain...
Voinko tulla sisään?
Tiedän, että mokasin. Anteeksi.
Rakastatko häntä?
En tiedä. Ikään kuin. Se tekee minut hulluksi, tiedätkö?
Kutsuin sinut mukaan Sadon saarelle. Minä esittelin teidät toisillenne.
Olet syystäkin vihainen,
mutta ehkä tähän kaikkeen on suurempi syy,
-jota emme ymmärrä. -Luitko sen kädestäni?
Näitkö siitä enneunta?
Hän oli ainoa ihminen, joka näki todellisen minäni.
Anteeksi, Lucy. Ok?
Anteeksi! Mutta voinko tulla sisään?
Minusta tuntuu, että jotain pahaa tulee tapahtumaan.
On jo tapahtunut.
Louisa Fly.
Tulkaa mukaani.
DNA-testin tulokset tulivat.
Näyttää siltä, että lahden nainen ei ollutkaan ystävättärenne.
Kuka se oli?
Emme tiedä.
Mutta tiedämme, ettei se ollut Lily Bridges.
Lausuntosi on siis epäilyksenalainen.
Murhasitko Lily Bridgesin?
En.
Miksi sitten sanoit niin?
Koska halusin tappaa hänet.
Kai ymmärrät, että tunnustamastasi rikoksesta voi saada kuolemantuomion?
Emme ole löytäneet hra Matsudaa.
Tiedättekö, missä hän on?
Onko mahdollista, että Lily ja Matsuda ovat -
karanneet jonnekin yhdessä?
On.
Niin ajattelinkin.
Luokittelemme tämän siis katoamiseksi.
Pidin siitä enemmän, kun hän oli kuollut.
No,
me kaikki elämme omassa todellisuudessamme.
Ehkä jollakin tavoin -
uskoittekin tappaneenne Lily Bridgesin.
Mutta en saanut teistä sellaista vaikutelmaa.
Syyllisyydentuntonne kumpuaa syvemmältä.
Miksi tulitte Japaniin?
Miksi kysyt?
Kertokaa.
Oli eräs puu.
Tapasin kiivetä siihen.
Latvaan asti.
Joskus -
menin sinne lukemaan kirjaa.
Eräänä päivänä veljeni tulivat.
He olivat olleet kalastamassa partiossa.
Olin kahdeksanvuotias.
He piirittivät puun -
ja alkoivat heitellä käpyjä ja kiviä -
minua kohti.
Pyysin heitä lopettamaan.
Maassa lojui terävä ja raskas kivi.
Näin, miten veljeni -
Marcus tarttui siihen.
Katseemme kohtasivat.
Hänen kätensä nousi.
Sitten minä vain -
hyppäsin -
hänen päälleen.
Marcus kaatui.
Laudasta törröttävä pitkä ruosteinen naula lävisti hänen päänsä.
Hän yritti nousta lankun ollessa yhä hänessä kiinni.
Silloin -
katseemme kohtasivat jälleen.
Hän kuoli sairaalassa.
Sairaanhoitaja sanoi minulle: "Se ei ole sinun syysi."
En tiennyt, mitä hän tarkoitti.
Niinpä sanoin vain:
"Okei.
Joo."
Sen jälkeen -
en puhunut kolmeen vuoteen.
Hiljainen ihminen on helppo jättää huomiotta.
Niinpä perheeni teki niin minulle.
Vanhempani olivat murtuneita. Tiesin, mitä he ajattelivat minusta.
Niinpä minä -
suunnittelin pakoni.
-Miten? -11-vuotiaana -
aloin opetella japania.
Tuo on hyvin surullinen tarina.
Niin on.
Mutta se ei liity tähän tapaukseen.
Voinko mennä nyt?
Allekirjoittakaa retraktio.
LUCY - VALIKOIMA
Onko etsivä Kameyama paikalla?
Valitettavasti hän ei ole paikalla.
Jätättekö viestin?
En.
Ei se mitään.
Hän palaa huomenaamulla.
Kiitoksia.
Teiji.
Hei, Lucy.
Olen odottanut sinua kaksi päivää.
Tiesin, että minun olisi tultava tänne. Että ymmärtäisit.
Olin poliisiasemalla.
Mitä kerroit heille?
Sinusta?
En mitään.
Sitten on toivoa.
Se on hauska sana.
Toivo.
Voimme lähteä täältä.
Pohjoiseen, Hokkaidoon. Tai etelään, Kyushuun,
kotikaupunkiini, Kagoshimaan.
-Olen aina halunnut käydä siellä. -Lähdemme huomenna.
Miksi?
Tule kanssani.
Ole kiltti.
Sinun täytyy.
Tämä on loppu.
Voinko tulla?
Tule vaan.
Tein juuri onigiriä. Haluatko?
Ei, kiitos.
-Oletko varma? -Olen.
Olen huolissani sinusta.
Anteeksi. Oli oma virheeni muuttaa tänne.
-Älä sano noin. -Olet ollut hyvin sydämellinen.
Älä sure häntä.
Lily tuli ovelleni sinä iltana.
Hän kysyi, voisiko tulla sisään.
-En päästänyt. -Ei.
-Se ei ollut syytäsi. -Olipas.
Usko pois. Oli se.
Ehkä.
Mutta ehkä tietyllä tapaa -
hän pelasti henkesi.
Oli muitakin. Veljeni,
ystäväni isä, Yamamoto-san.
Yamamoto-san?
Hänen kasvonsa ovat mielessäni noustessani portaita.
Voinko kertoa jotain?
Olin vahannut ne portaat kaksi päivää ennen.
Teen sen kerran kahdessa vuodessa.
Pelkäsin niiden olevan liukkaat.
Puhuin Yamamoto-sanille aiemmin sinä päivänä.
Melkein varoitin häntä.
Mutta muistin sen vasta lopetettuani puhelun.
Hänellä oli aina yllään -
hyvin pehmeät tabi-sukat.
Voisiko siis sanoa, että se oli minun vikani?
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi