‫- NETFLIX מציגה - ‬
‫- נעדרת, לילי ברידג'ס -‬
‫- חברת התרגום סאסגאווה -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫חזרת.‬
‫כן. סוף סוף.‬
‫צפית בחדשות?‬
‫לא.‬
‫אלוהים אדירים. איפה זה?‬
‫ימאדה-סאן, העיתון אצלך?‬
‫הנה.‬
‫- חלק מגופה נמצא במפרץ טוקיו -‬
‫אומרים שאולי זאת לילי.‬
‫הוא ביקש ממני לתת לך את זה.‬
‫עוד משהו?‬ ‫-למה את נוזפת בי?‬
‫כי יכולת לגרום לי להיהרג, בלש.‬
‫היי, לוסי.‬
‫לוסי?‬
‫מה?‬
‫- מבוסס על רומן מאת סוזנה ג'ונס -‬
‫אני הבלש אוגוצ'י.‬
‫זה הבלש קאמיאמה.‬
‫יש לנו כמה שאלות.‬
‫אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫- טוקיו, 1989 -‬
‫מה השם?‬
‫לואיזה פליי.‬
‫זה על כרטיס התושב הזר שלי.‬
‫בת כמה?‬
‫גם זה רשום שם.‬
‫מה העבודה שלך?‬
‫אני מתרגמת בסאסגאווה.‬
‫את מדברת יפנית?‬
‫כמובן.‬
‫לא אמרת.‬
‫לא נשאלתי.‬
‫למה לא אמרו לי?‬
‫סליחה, לא ידעתי.‬
‫עשה את העבודה שלך.‬ ‫-סליחה.‬
‫היא מתחכמת.‬ ‫-זהירות.‬
‫אני מבינה הכול.‬
‫אני רוצה שתספרי לי‬ ‫על הלילה בו לילי ברידג'ס נעלמה.‬
‫ממה שאנו מבינים, את האחרונה שדיברה איתה.‬
‫דיברנו למשך דקה בערך.‬
‫היא עזבה.‬
‫אז חזרתי פנימה.‬
‫לא לדברי השכנה שלך.‬
‫היא אמרה שכמה דקות לאחר מכן, יצאת מביתך‬ ‫ללא מטרייה.‬
‫נכון.‬
‫אז זו לא הייתה הפעם האחרונה שראית אותה?‬
‫לא מצאתי אותה.‬ ‫-למה עקבת אחריה?‬
‫היה לה משהו ששייך לי.‬ ‫רציתי אותו חזרה.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-המעיל שלי.‬
‫אז דיברת איתה שוב?‬
‫לא. אמרתי שלא מצאתי אותה.‬
‫הנחת שהיא הולכת לתחנה?‬
‫זה מוזר?‬ ‫-ולא ראית אותה שוב?‬
‫עני לי!‬
‫כמה פעמים עליי לענות על אותה שאלה?‬
‫העלמה פליי...‬
‫ספרי לי, כמה זמן את ביפן?‬
‫חמש שנים וחודשיים.‬
‫יש לך כאן משפחה?‬
‫רק אני.‬
‫מה אביך עושה?‬
‫הוא חשמלאי.‬
‫אחים ואחיות?‬
‫שבעה אחים.‬
‫שישה, בעצם.‬
‫אחד מהם מת.‬
‫אינך נשואה, כמובן.‬ ‫-כמובן.‬
‫יש לך חבר?‬
‫לא.‬
‫את בטוחה?‬
‫בטוחה לגמרי.‬
‫אתה לא אמור לבקש רשות?‬
‫אני אף פעם לא שואל.‬
‫למה לא?‬
‫אתה מפספס את התמונה.‬
‫אנשים לא מתעצבנים?‬
‫אני לא מצלם אנשים.‬
‫אז מה אתה מצלם?‬
‫מים.‬
‫בניינים.‬
‫השתקפויות.‬
‫דברים כאלה.‬
‫אבל... צילמת אותי.‬
‫שמי הוא טייג'י.‬
‫לואיזה פליי.‬
‫אבל כולם קוראים לי לוסי פליי.‬
‫כאן אני עובד.‬
‫באמת?‬
‫איזו מצלמה זו?‬
‫אולימפוס OM-1.‬
‫יש לה עדשת זויקו, 50 מ"מ.‬
‫מהירה מאוד.‬ ‫-מעניין.‬
‫באמת?‬
‫לא ממש.‬
‫רק מנסה לנהל שיחה.‬
‫למה?‬
‫כי זה מה שאנשים נורמליים עושים.‬
‫אבל את לא נורמלית.‬ ‫-גם אתה לא.‬
‫אז בואי לא נעמיד פנים שכן.‬
‫אוקיי.‬
‫בואי פשוט נהיה כנים זה עם זו, מההתחלה.‬
‫כל היום אני צופה באנשים מדברים,‬
‫אומרים כל מיני דברים בלי להגיד‬ ‫מה הם חושבים באמת.‬
‫נכון.‬
‫אז...‬
‫מה את באמת חושבת?‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫הכול?‬
‫נראה אותך.‬
‫אוקיי.‬
‫ובכן, האטריות חמות מדי, והמרק מלוח מדי.‬
‫זה הדייט הכי מוזר שהייתי בו,‬ ‫אם זה דייט בכלל.‬
‫כנראה שאסור לי לסמוך על זר שכרגע פגשתי, ‬ ‫וכנראה שעדיף שאלך.‬
‫למה את לא הולכת?‬
‫כי אני נמשכת אליך.‬
‫קצת.‬
‫זה טוב.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו דבר איתי בכנות.‬
‫אדבר.‬
‫על מה אתה חושב?‬
‫אני רוצה לצלם אותך.‬
‫כבר עשית את זה.‬ ‫מה עוד?‬
‫זה כל מה שאני חושב עליו.‬
‫הסוד שלי.‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫תודה.‬
‫אתה גר כאן לבד?‬
‫כן. לא הרבה אנשים ביקרו כאן.‬
‫חכי כאן.‬
‫מיד אחזור.‬
‫איפה תרצה שאעמוד?‬
‫איפה שתרצי.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫מה שתרצי.‬
‫מעולם לא צילמו אותי.‬
‫לא כמו שצריך.‬
‫אז אני הראשון.‬
‫בואי איתי.‬
‫תודה לאל.‬
‫שומעת את זה?‬
‫רק אחרי רעידות אדמה...‬
‫שומעים את זה.‬
‫כן.‬
‫כן, אני שומעת. מה זה?‬
‫ידיד שלי מארגן אירוע מיוחד לכבוד‬ ‫פסטיבל הטנבטה וביקש שנופיע.‬
‫אבל זה משאיר לנו רק חודשיים.‬
‫אולי אם היינו יכולות להתאמן פעמיים בשבוע,‬ ‫נוכל לעשות את זה.‬
‫בדיוק.‬
‫בואו ננסה.‬
‫לוסי.‬
‫הבאתי לך מתנה ליום ההולדת שלך.‬
‫באמת?‬
‫זה רק משהו קטן...‬
‫שעבדתי עליו.‬
‫תודה רבה.‬
‫יום הולדת שמח.‬ ‫-יום הולדת שמח.‬
‫יש לי הרבה בבית.‬ ‫אני מגדלת אותם בעצמי.‬
‫בדרך כלל אני לא מוסרת אותם.‬
‫וואו.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫"פשוט מתתי בידייך הלילה ‬
‫זה בטח משהו שאמרת‬
‫פשוט מתתי בידייך הלילה‬
‫זו בטח הייתה חתיכת נשיקה‬
‫הייתי צריך ללכת‬
‫הייתי צריך ללכת"‬
‫לוסי פליי! מה שלומך?‬
‫יופי של שירה.‬ ‫-כן?‬
‫תודה. אני עושה כמיטב יכולתי.‬ ‫-כן?‬
‫בואי לפגוש את המגויסת החדשה.‬
‫מאחר והיא לא מוצאת את עצמה כאן,‬ ‫היא מרגישה כאילו נחתה על הירח או משהו.‬
‫אז כל דבר שתוכלי לעשות כדי לעזור לה,‬ ‫יהיה נהדר. אוקיי?‬
‫לוסי, זו לילי. לילי, לוסי פליי.‬
‫שלום לך.‬ ‫-שלום.‬
‫יום הולדת שמח!‬
‫תודה, נטצוקו.‬ ‫-זה יום ההולדת שלך?‬
‫תודה על שהזמנת אותי למסיבת יום ההולדת שלך.‬
‫טוב, זה לא ממש זה, אבל אין בעד מה.‬
‫משקאות לילדת יום ההולדת.‬ ‫נשתה שמפנייה.‬
‫אני אשתה "סאפורו", בבקשה.‬ ‫-גם אני.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אעזור לך.‬
‫הנה, סליחה.‬
‫את יכולה...‬ ‫-אוקיי.‬
‫כמה זמן את ביפן?‬
‫כבר משהו כמו שלושה שבועות.‬
‫כאילו, זה ממש מטורף.‬ ‫הכול כל כך שונה.‬
‫כן, אני מניחה שבגלל זה כולנו כאן.‬ ‫-אני מסכימה איתך.‬
‫נמאס לי מוושינגטון הבירה.‬ ‫הייתי חייבת לברוח.‬
‫מאיפה את?‬
‫שוודיה, במקור.‬
‫אבל זה היה לפני המון זמן.‬ ‫אז אני די רואה את עצמי עכשיו כמקומית.‬
‫לוסי היפנית.‬
‫בוב אמר שחיפשת מקום לגור בו.‬
‫כן, אני ממש צריכה למצוא מקום.‬
‫זה כל כך מלחיץ אותי שחטפתי פריחה.‬
‫אבל אני עובדת בבר כרגע ואבי שולח לי כסף, ‬ ‫אז אוכל להרשות לעצמי מקום משלי.‬
‫אבל קשה מאוד למצוא מקום,‬ ‫במיוחד אם את לא מדברת את השפה.‬
‫נכון.‬
‫שמעתי שהיפנית שלך טובה.‬
‫היא בסדר, כן.‬
‫יש לך מזל. הלוואי ויכולתי.‬
‫"השעון מצלצל והשמש מתחילה להיעלם..."‬
‫אני אהרוג אותך, בוב.‬
‫למה?‬
‫אין לנו דבר במשותף.‬ ‫אני לא רוצה להיתקע עם הטיפול בה.‬
‫את לא, פשוט... תראי, היא חדשה, אז אני...‬
‫בטוקיו יש טונות של אנשים חדשים.‬ ‫אם הייתי מטפלת בכולם, לא היו לי חיים משלי.‬
‫בסדר. מצטער שפתחתי את הפה הגדול שלי.‬
‫פשוט... היא די מתאימה.‬
‫אז מה?‬
‫אוקיי. מה שתגידי.‬
‫"אני רוצה להרגיש את החום עם מישהו‬
‫כן, אני רוצה לרקוד עם מישהו‬
‫עם מישהו שאוהב אותי..."‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫הנה, זה לא רע.‬
‫סוף סוף תיקנתי את זה.‬
‫גם זאת טובה.‬
‫אני אוהב את הסימן הזה כאן.‬
‫הצלקת שלי?‬
‫כן.‬
‫כל כך יפה.‬
‫אז, איך הולך עם הבחור שפגשת?‬
‫בסדר.‬
‫יש לו פרצוף רוטב סויה או קטשופ?‬
‫מה?‬
‫ככה אנחנו מדברים על אם אדם יפני‬ ‫נראה מזרחי או מערבי.‬
‫יותר סויה, אני מניחה.‬
‫אז...‬
‫איך הכול?‬
‫למה את מתכוונת?‬ ‫-את יודעת.‬
‫בחדר המיטות?‬ ‫-עוד לא עשינו כלום.‬
‫באמת?‬
‫מתקדמים לאט?‬ ‫-זה לא תלוי בי.‬
‫מושלם.‬
‫אני צריך להחליף סרט צילום.‬
‫מה את עושה?‬
‫לא ביקשתי ממך לעשות את זה.‬
‫זה הדוק מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫זה פוריסודה.‬ ‫לובשים אותם באירועים משמחים.‬
‫זה עבור רווקות, נכון?‬
‫לנשים צעירות ולא נשואות.‬
‫אוקיי.‬
‫הנה, סיימנו.‬
‫תראי.‬
‫כל כך יפה.‬
‫לא כל כך קל לרווקות ביפן.‬
‫לא, זה קשה.‬
‫חשבת פעם להתחתן?‬
‫לא.‬
‫בגלל העבודה שלי.‬ ‫את יודעת, אני שופטת-שלום.‬
‫זה קצת מאיים עבור רוב הגברים.‬
‫חוץ מזה, אני כבר מבוגרת מדי.‬
‫את עדיין צעירה.‬
‫לא בעיני גברים יפניים.‬
‫אולי אוכל להשיג אלמן.‬
‫או זקן עם בעיות רפואיות.‬
‫אבל אני לא יודעות איך אוכל למצוא זמן.‬
‫נכון.‬
‫יש לי את העבודה שלי, החברים שלי,‬
‫את רביעיית כלי המיתר.‬
‫זה הרבה לוותר עליו‬ ‫כדי לכבס את החיתולים של איזה זקן.‬
‫זו בטח ימאמוטו-סאן.‬
‫אלך לעזור לה עם העוגות.‬
‫לוסי, קראי לאמבולנס!‬
‫ימאמוטו-סאן!‬
‫ספרי לי.‬
‫ימאמוטו-סאן מתה היום.‬
‫היא נפלה במורד המדרגות כשקיבלתי את פניה.‬
‫היא שברה את המפרקת שלה.‬
‫המוות הולך בעקבותיי.‬ ‫הוא תמיד הלך.‬
‫אני מבין.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫אתה לא מבין חצי מזה.‬
‫את תספרי לי, עם הזמן.‬
‫ואני אספר לך דברים עליי.‬
‫הפעם הראשונה שראינו זו את זה,‬
‫ידעתי שנוכל להיות כנים.‬
‫ידעתי.‬
‫תני לי להראות לך משהו.‬
‫דודתי, היא גידלה אותי.‬
‫אחרי שהיא מתה, עזבתי את קגושימה‬ ‫ובאתי לטוקיו.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫אנו חיים באטמוספרה של המוות.‬
‫אבל אנו חיים.‬
‫את מכירה אדם בשם טייג'י מטצודה?‬
‫כן, אני מכירה.‬
‫האם לילי ברידג'ס הכירה אותו?‬
‫כן.‬
‫מתי פגשת אותו לראשונה?‬
‫השלישי במאי.‬
‫את נראית מאוד בטוחה בזה.‬
‫זה היה התאריך.‬
‫האם הוא היה...‬
‫החבר שלך?‬
‫לזמן מה.‬
‫למה לא סיפרת את זה כששאלתי אותך קודם?‬
‫הוא שאל בלשון הזמן הלא נכונה.‬
‫זו חקירת רצח, את מבינה?‬
‫ואנו חושדים מאוד שזה היה מישהו שהכיר אותה.‬
‫זה עניין רציני מאוד.‬
‫למה את כל כך מקשה?‬
‫את לא כמו הנשים היפניות.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני לא מבינה איך מישהו מוצא משהו‬ ‫אם לרחובות האלה אין שמות.‬
‫אני מניחה שפשוט אצטרך ללמוד מספרים.‬
‫תודה.‬
‫אני אוהבת את זה! זה כל כך יפני.‬
‫נראה לי שחלמתי על מקום כזה,‬ ‫אבל בחלום שלי זה היה בית על העץ.‬
‫זה מושלם.‬
‫המטבח קטן.‬
‫אני לא מבשלת.‬
‫איך ידעתי את זה?‬
‫נראה לי שהחיסרון היחיד הוא שזה בניין ישן,‬ ‫אז במקרה של רעידת אדמה...‬
‫לא אכפת לי.‬ ‫כאילו, הוא החזיק מעמד עד כה.‬
‫נכון.‬
‫בואי נגיש בקשה.‬
‫אוקיי.‬
‫תגידי לה בשבילי?‬
‫כמובן.‬
‫תראי.‬
‫מוזר איך שכולם בוהים בך ביפן.‬
‫זה כמו להיות מפורסם.‬
‫כן. יש אנשים שמתמכרים לזה.‬
‫כמו בוב?‬
‫כמו בוב.‬
‫אבל הוא די סקסי, נכון?‬
‫אני לא רואה אותו ככה. לא.‬
‫יש לך חבר?‬
‫יש לי.‬
‫מה שמו?‬
‫קוראים לו טייג'י.‬
‫טייג'י.‬
‫זה נראה טוב, החוזה.‬
‫אני יכולה לבקש מאחד מעורכי הדין‬ ‫בסאסגאווה לבדוק אותו שוב.‬
‫תודה. כל כך מרשים אותי‬ ‫שאת יכולה לקרוא את זה.‬
‫אני יכולה לקחת את ההזמנה שלכן,‬ ‫אם אתן מוכנות.‬
‫את יכולה להזמין בשבילי קפה?‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫את חייבת להיות מסוגלת להזמין בעצמך.‬
‫איך תוכלי לשרוד אם את לא יכולה לבקש כלום?‬
‫לא יודעת.‬
‫אם את רוצה קפה, את אומרת,‬ ‫"קוהי או היטוטסו",‬
‫מה שאומר אחד, "קודאסאי", שאומר בבקשה.‬
‫קוהי או...‬
‫היטוטסו...‬ ‫-היטוטסו קודאסאי.‬
‫קודאסאי.‬
‫בדיוק.‬
‫סלחי לי.‬
‫"קוהי או היטוטסו קודאסאי."‬
‫מה תרצו?‬
‫קוהי או היטוטסו קודאסאי.‬
‫גם בשבילי.‬
‫מטורף שהיא הבינה את זה.‬
‫תראי.‬
‫האור, הצל, הכול בדיוק כמו שצריך.‬
‫מתי התחלת לצלם?‬
‫בבית הספר.‬
‫כל הזמן הייתי בחדר החושך.‬
‫היה שם מורה זקן, מר היאקוטאקה, שלימד אותי.‬
‫היו בערך תריסר אנשים במועדון הצילום.‬
‫אבל בסוף כולם עזבו, ונותרתי רק אני.‬
‫קראתי פעם שכאשר המערביים הגיעו ליפן‬ ‫של המאה ה-19,‬
‫הם רצו לצלם את המקומיים, אבל...‬
‫הם לא נתנו להם.‬
‫הם חשבו שזה יגנוב את נשמותיהם.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫המצולם תמיד נותן משהו, חלק מעצמו, לצלם.‬
‫אם בכל פעם שהייתי מצלם תמונה‬ ‫זה היה לוקח פיסה מהנשמה שלך...‬
‫עדיין היית נותנת לי?‬
‫אני חושבת שאתה יודע את התשובה לשאלה הזו.‬
‫אשים את אלה בצד.‬
‫תנעל אותן?‬ ‫-כן.‬
‫מה עוד יש לך שם?‬
‫טייג'י לא רצה לבוא היום?‬ ‫אני חייב לפגוש אותו יום אחד.‬
‫אתה תפגוש.‬ ‫-אתם מסתדרים יפה?‬
‫כן. נהדר.‬
‫ספרי לי עוד.‬
‫ובכן, אני מניחה ששנינו קצת מוזרים,‬ ‫אבל אנחנו מתאימים יחד.‬
‫נשמע קינקי.‬
‫סתום את הפה.‬
‫אז הלהקה מנגנת בעוד הופעה בשבוע הבא.‬
‫במועדון ה"דאונביט" באיקבוקורו.‬
‫זה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫כן, זה די מגניב.‬
‫כן, המוזיקאים האלה הם הכי טובים שניגנתי‬ ‫איתם אי פעם.‬
‫היו לי כמה להקות באנגליה, אבל, את יודעת,‬ ‫יש שם כל כך הרבה שליליות.‬
‫כן.‬
‫כאילו, זה מה שאני הכי אוהב ביפן.‬
‫היא נותנת לך הזדמנות שנייה.‬
‫אלוהים אדירים. תראו את זה.‬
‫וואו!‬
‫זה כל כך יפה.‬ ‫-מהמם.‬
‫אני מתה על יפן.‬
‫מישהו הביא מצלמה?‬ ‫-אני לא.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫מה עם...‬
‫"בוקר טוב?"‬ ‫-אוהיו גוזאימסו.‬
‫ואז...‬
‫"מה שלומך?"‬
‫גן-ג'י?‬
‫גן-קי... דסו-קה.‬
‫ואז אם את פוגשת מישהו בפעם הראשונה‬ ‫את פשוט אומרת,‬
‫"יורושיקו אונגשימסו."‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫פשוט... אוי, שיט.‬
‫אוקיי, שבי.‬ ‫-כן.‬
‫לא, לא, אני...‬ ‫-שבי.‬
‫אני מורידה לך את הנעל.‬ ‫-מה?‬
‫זה כואב?‬
‫דחפי את היד שלי.‬
‫היא לא שבורה. זה בטח רק נקע.‬ ‫-מה קרה?‬
‫נפלתי על זה, ולילי משחקת בלהיות אחות.‬
‫אני לא משחקת. עבדתי בבית החולים‬ ‫"ג'ורג' וושינגטון". אני אחות.‬
‫באמת?‬
‫כן, לא תמיד הייתי ברמנית.‬
‫למה שלא תיכנסי לכאן?‬ ‫-אני אלך עם לוסי.‬
‫אולי אחר כך.‬
‫איך הקרסול שלך?‬
‫יותר טוב.‬
‫את חושבת שטייג'י היה נהנה כאן?‬
‫כן, נראה לי.‬
‫הוא אוהב את המים ו...‬
‫השתקפויות. הוא היה מצלם את הכול.‬
‫אני אוהבת לצלם, אבל אני לא ממש טובה.‬
‫הוא מוכר את התמונות שלו?‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫אבל... אני לא יודעת.‬
‫אז מה הוא עושה איתן?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫הלוואי ויכולתי לפגוש אותו.‬
‫למה שאת ואני לא נלך למסעדת האטריות‬ ‫באיזה ערב?‬
‫לא יודעת.‬ ‫-קדימה, יהיה כיף.‬
‫כן, בטח.‬
‫טייג'י, תהיתי...‬
‫למה אתה לא עושה משהו עם התמונות שלך?‬
‫כאילו, לא התמונות שלי, כמובן, אבל...‬
‫אלה של העיר, הן ממש טובות.‬
‫אני לא רוצה.‬ ‫-באמת?‬
‫כאילו...‬
‫למה אתה מצלם אותן?‬ ‫-אני אוסף אותן.‬
‫בשביל מה?‬
‫לאוסף שלי.‬
‫אתה יכול לעשות תערוכה.‬
‫או לאסוף אותן לספר, לתת לאנשים לראות אותן.‬
‫למה זה חשוב לך כל כך?‬
‫מצטערת.‬
‫אני חייב ללכת לעבודה.‬
‫אראה אותך בסוף השבוע הזה?‬
‫אני מוכרח לעבוד.‬
‫כן, אבל...‬ ‫-אתקשר אלייך.‬
‫אוקיי.‬
‫מה את עושה?‬
‫סליחה.‬
‫הן פרטיות.‬
‫את מרגלת אחרי?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫מי זאת?9‬
‫שמה הוא סאצ'י.‬
‫הייתם יחד?‬
‫כן. אני מוכרח לחזור לעבודה.‬
‫איפה היא עכשיו?‬
‫אני לא יודע. היא נעלמה.‬
‫פשוט "נעלמה?"‬
‫זה נגמר בינינו. היא עזבה.‬ ‫לא ניסיתי למצוא אותה.‬
‫כשמצאתי אותך, הפסקתי לחשוב על סאצ'י.‬
‫סליחה.‬ ‫בבקשה, שכח שעשיתי את זה.‬
‫אני צריך לחזור לעבודה.‬ ‫-חבק אותי.‬
‫לא הייתי צריכה לעשות את זה.‬
‫אני פשוט חושבת עליך כל הזמן, בכל רגע.‬
‫רציתי לדעת עוד עליך.‬ ‫-זו לא הדרך לגלות.‬
‫אני יודעת.‬
‫את מוכרחה לבטוח בי.‬
‫אבטח.‬
‫קיבלתי מכתב מאימא שלי‬ ‫ולקח לו שמונה ימים להגיע הנה.‬
‫אני יודעת.‬
‫זה מהיר, למען האמת.‬
‫והטלפונים!‬
‫התקשרתי לחברה שלי ודיברנו בערך 20 דקות‬ ‫וזה עלה מעל מאה דולר.‬
‫אני מוצאת את זה עדיף לא להתקשר.‬
‫אני אוהבת להיות מנותקת.‬
‫זה נהדר.‬
‫את מתגעגעת למשפחה שלך?‬
‫לא.‬
‫איך האטריות?‬
‫אדירות.‬ ‫-טעימות.‬
‫אני מסיים לעבוד בקרוב.‬
‫רוצות ללכת לאנשהו?‬
‫נהיה מאוחר. נראה לי שלילי רוצה ללכת הביתה.‬
‫את צוחקת? אני אשמח.‬
‫אנו יכולות ללכת?‬
‫בבקשה?‬
‫בטח.‬
‫אדיר.‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫אלוהים, הוא כזה חמוד!‬
‫חמוד?‬
‫הוא לא חמוד. חתלתולים הם חמודים.‬
‫אוקיי, שיהיה. הוא מהמם.‬ ‫והוא כל כך גבוה.‬
‫חשבתי שבחורים יפניים אמורים להיות נמוכים.‬
‫זה בולשיט. זה סתם סטריאוטיפ.‬
‫היי! הייתי באזור.‬
‫היי.‬ ‫-לא רוצה להטריד אותך אם טייג'י כאן.‬
‫הוא לא בא לכאן.‬ ‫-הבאתי ויסקי.‬
‫הבית שלך כל כך נחמד.‬
‫כל כך נחמד יותר משלי.‬
‫אבל אין בו עץ.‬ ‫-לא, אין עץ.‬
‫אין לך שום תמונה של טייג'י בשום מקום.‬
‫הוא לא אוהב שמצלמים אותו.‬
‫היה ממש נהדר לפגוש אותו באותו לילה.‬
‫הוא פשוט אובססיבי לגבייך.‬
‫למה את אומרת את זה?‬ ‫-כי אני שמה לב. אני מבינה גברים.‬
‫מה המזל שלך?‬
‫אני לא מאמינה בכל זה.‬
‫למה?‬
‫האישיות שלי היא שילוב של הגנים שלי,‬
‫החינוך שלי, ההורים שלי, בית הספר.‬ ‫אין לזה קשר לכוכבים.‬
‫מזל שור.‬
‫את באת ליום ההולדת שלי.‬
‫כן, אבל אני גם יכולה פשוט לדעת.‬
‫אני יכולה לקרוא גם בכף היד.‬
‫ובקלפי טארוט.‬
‫באמת?‬
‫לפעמים, כשאני בבר,‬ ‫עליי להיזהר כשאני מחזירה עודף לאנשים‬
‫ולא להביט בידיים שלהם כי אני רואה דברים.‬
‫בטח.‬
‫אני רואה, באמת.‬
‫אז קדימה.‬
‫בעבר יש כמו מעין...‬
‫ריקנות, או כמו...‬
‫דממה.‬
‫ואז יש לך את שלושת השברים האלה בקו.‬
‫יש אחד בשלב מוקדם, ואז עוד אחד ואז שלישי.‬
‫מה המשמעות שלהם?‬
‫שינוי פתאומי.‬
‫תאונות.‬
‫מוות.‬
‫מה עוד?‬
‫מה את רואה לגבי העתיד?‬
‫את מתכוונת לטייג'י?‬
‫זה ממש מסובך. אני לא יכולה לקרוא אותו.‬
‫קדימה.‬
‫מצטערת.‬
‫ברור שהגבת למשהו.‬
‫ובכן, זה כמו חלון שנפתח‬ ‫ואז אני יכולה לראות דברים‬
‫ואז זה כאילו הוא מתכסה באדים‬ ‫ואני לא יכולה להיות בטוחה לגבי כלום.‬
‫לא התכוונתי להלחיץ אותך.‬ ‫-אני לא לחוצה.‬
‫רוצה קצת ויסקי?‬
‫בהחלט.‬
‫את בסדר?‬ ‫-נראה לי.‬
‫נראה לי שזה הפסיק.‬ ‫-כן, נראה לי.‬
‫את שומעת את זה?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫זו ציפור רעידות האדמה.‬
‫כך טייג'י קורא לזה.‬
‫היא תמיד שרה ממש אחרי רעידת האדמה.‬
‫אה, כן.‬
‫אני שומעת את זה.‬
‫זה יפהפה.‬
‫בואי נחזור לישון.‬
‫אני לא צריכה תה.‬
‫רק מנסה להעיר את עצמי.‬
‫הייתה לי שנת לילה מצוינת.‬
‫חוץ מרעידת האדמה.‬
‫באמת?‬
‫היא בטח לא הייתה אחת גדולה.‬ ‫כנראה ישנתי תוך כדי.‬
‫לא, שתינו היינו ערות.‬
‫מוזר.‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫נראה כאילו עומד לרדת גשם.‬ ‫אוכל לשאול מעיל?‬
‫בטח.‬
‫הוא שם בפנים.‬
‫בארון.‬
‫תהיתי, האם תרצי לבוא איתי לאי סאדו?‬
‫קאטו-סאן, חברתי, היא מרביעיית כלי המיתר,‬ ‫היא משם,‬
‫והיא אומרת שזה כמו מסע בזמן אל העבר.‬
‫מתי?‬
‫בסוף השבוע בעוד שבועיים.‬
‫זה פסטיבל אומנויות ותרבות...‬
‫את לא תיסעי עם טייג'י?‬
‫אם הוא יוכל להשתחרר מהעבודה, כן.‬
‫אני צריכה לחשוב על זה‬ ‫כי בוב הזמין אותי לקונצרט שהוא...‬
‫לא את זה.‬
‫סליחה.‬
‫לא, קחי אותו.‬
‫אני פשוט צריכה אותו בחזרה.‬
‫אוקיי.‬
‫תודה. אשמור עליו.‬
‫טייג'י...‬
‫בוא לא נצלם עוד תמונות היום.‬
‫למה?‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-לא, כאילו, נוכל לצלם עוד כמה.‬
‫מצטערת.‬ ‫-לא.‬
‫לא כשאינך רוצה.‬
‫יצאת לשינג'וקו עם סאצ'י?‬
‫לפעמים.‬
‫למה את שואלת?‬
‫נטצוקו, הבחורה שאני עובדת איתה,‬ ‫אחותה בלהקה, והן ינגנו במועדון מחר בערב.‬
‫את רוצה ללכת?‬
‫ובכן, אנו אף פעם לא יוצאים. אפשר.‬
‫אתה יודע, לבלות.‬
‫בוב יהיה שם, ו... לילי, נראה לי.‬
‫אוקיי, בואי נלך.‬
‫"הולכת על קרח דק‬
‫אני משלמת את המחיר‬
‫על שהטלתי את הקוביות‬
‫אל האוויר‬
‫למה עלינו ללמוד‬
‫ללמוד בדרך הקשה‬
‫ולשחק במשחק החיים‬
‫עם הלב שלך?‬
‫נתתי לך את הסכין שלי‬
‫נתת לי את חיי..."‬
‫מה את חושבת?‬ ‫-על מה?‬
‫הלהקה.‬
‫הן טובות.‬
‫מה אתה חושב?‬
‫אני לא מבין את זה.‬ ‫הן לא ממש הקטע שלי.‬
‫כאילו, יש להן תדמית.‬
‫מסתבר שהן כרגע חתמו על חוזה הקלטות.‬
‫אתה תגיע לשם.‬
‫אני יודע.‬
‫אז, אתה ולילי יוצאים עכשיו?‬
‫לא. היא משהו מיוחד.‬
‫היא שולחת את כל האותות האלה,‬ ‫אבל היא לא הולכת עד הסוף.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫בסדר, אז... יצאנו יחד.‬
‫ובכל ההגינות, זו הייתה רק פעם אחת,‬
‫אבל אז תכננו ללכת לפסטיבל מוזיקה בנאגויה‬ ‫בסוף השבוע הזה‬
‫והיא פשוט התקשרה וביטלה ולא נתנה לי סיבה.‬
‫הבנתי.‬
‫אז, כשהיא מעוניינת בך, אתה היחיד שקיים.‬
‫ואז היא עוברת למישהו אחר,‬ ‫וזה כאילו מעולם לא היית שם.‬
‫אני הולך לבר.‬
‫את רוצה בירה?‬ ‫-אני אקח אחת, חבר.‬
‫שנה את זה לשתיים.‬
‫"קרח, קרח, קרח...‬
‫הולכת על קרח דק"‬
‫נהנית הלילה?‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה?‬
‫ובכן, אתה ולילי נהניתם שם.‬
‫כן. היא רקדנית טובה.‬
‫קינאת?‬
‫לא, בכלל לא. למה?‬
‫רציתי שתקנאי.‬
‫בכל זאת, את החברה שלי.‬
‫כמה חברות היו לך לפני סאצ'י?‬
‫לא הרבה.‬
‫היית עסוק מדי בחדר החושך של בית הספר?‬
‫כן.‬
‫מתי איבדת את הבתולין שלך?‬
‫אתה יודע...‬
‫עם סאצ'י.‬
‫באמת?‬
‫אף אחת לפניה?‬
‫לא ממש אהבתי את הבנות בעיר הולדתי.‬
‫באמת?‬
‫מה איתך? הפעם הראשונה שלך?‬
‫אני?‬
‫האירוע לא היה ממש רומנטי.‬
‫הייתי בת 14.‬
‫הלכתי לבקר את חברתי בבית שלה, אבל...‬
‫היא לא הייתה שם.‬
‫היא הייתה באימון כדור-רשת.‬
‫אבא שלה אמר לי שיש לו מזקקת וודקה משלו‬ ‫בצריף שבגינה, אז הלכנו ו...‬
‫טעמנו קצת.‬
‫וזהו.‬
‫חשתי בחילה אחר כך.‬
‫כמה שבועות לאחר מכן.‬
‫הוא לא היה...‬
‫מאוד שמח, כמובן, כשסיפרתי לו.‬
‫וחברתי לא הגיעה לבית הספר.‬
‫מסתבר שהוא יצא לים עם סירת קאנו‬ ‫והתרחק מדי.‬
‫הזרם היה חזק מדי, הם אמרו.‬
‫הוא נשטף החוצה כמה ק"מ במורד החוף.‬
‫ואני גיליתי שהתינוק...‬
‫כנראה לא היה אמיתי.‬
‫את עדיין חושבת עליו?‬
‫בכל יום בחיי.‬
‫את שמחה שהוא מת?‬
‫לפעמים.‬
‫זה ספר ישן, אך יש בו המון על התרבות בסאדו.‬
‫זה אי יפה מאוד,‬
‫אך כבר לא מגיעים לשם הרבה אנשים.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫את נראית קצת...‬ ‫-אני בסדר גמור.‬
‫היי.‬
‫כדאי שנקנה כרטיסים.‬
‫כבר קניתי לך אחד.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫יש לך פריחה.‬
‫אני יודעת.‬
‫יש לי קרם שתוכלי להשתמש בו.‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫טייג'י מגיע?‬
‫לא נראה לי.‬
‫לא ראיתי אותו מיום שלישי, כשיצאנו למועדון.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫לא. הוא פשוט ממש עסוק בזמן האחרון,‬
‫ואני עבדתי על התרגומים ההם ל...‬ ‫-הנה הוא.‬
‫לא חשבתי שתבוא.‬ ‫-למה לא?‬
‫טוב, נחמד לראות אותך.‬ ‫-גם אותך.‬
‫היי, לילי.‬
‫היי, טייג'י.‬
‫בואו ניכנס!‬
‫זה בטח קר מאוד ומלא בקיפודי ים ו...‬
‫אז מה?‬ ‫-בואי, לוסי.‬
‫אוקיי.‬
‫אז, לילי, היית אחות באמריקה.‬
‫זו קריירה.‬ ‫-אולי.‬
‫כאילו, אני מתגעגעת לבית החולים,‬ ‫ולברים מאוד.‬
‫לדעתי זו עבודה טובה, כמו במסעדת האטריות.‬
‫זה נותן לי את כל הזמן שאני צריך כדי לחשוב,‬ ‫כי הגוף שלי עושה את העבודה בעצמו.‬
‫כן. אבל אני ברמנית ממש גרועה.‬
‫לפעמים נראה לי שהלקוחות יקפצו מעל הדלפק‬ ‫ויתחילו להגיש לעצמם.‬
‫לפחות עכשיו את לא ליד המוות בכל יום.‬
‫לוסי.‬
‫כן.‬
‫כאילו, זה חלק מהעבודה.‬
‫אבל...‬ ‫-אבל מה?‬
‫ובכן, הייתי אומרת שהיו שלוש פעמים‬ ‫בהן הצלתי את חייו של מישהו,‬
‫אז אני מעדיפה לחשוב על זה, מאשר...‬
‫על מוות.‬
‫- קרם בטאמתאזון דיפרופיאונט - ‬
‫זה הפוטון שלי.‬
‫אני פשוט ממש אוהבת את הצבע.‬ ‫לא אכפת לך, נכון?‬
‫בואי שבי.‬
‫טייג'י יכול לישון כאן,‬ ‫ואת יכולה לישון כאן לידי.‬
‫זו ארוחת בוקר יפנית מסורתית.‬
‫נראה לי שאני מעדיפה קורנפלקס יפני מסורתי.‬
‫שמעתי על מכרה זהב באיקאווה.‬
‫יכול להיות נחמד ללכת לבקר.‬
‫מסתבר שיש להם בובות רובוטיות‬ ‫שמראות בערך איך הכורים עבדו.‬
‫אני די מעדיפה לראות‬ ‫את החוף והצוקים בסנקאקו.‬
‫ובכן, אולי נלך לשניהם?‬
‫נלך לצוקים בבוקר,‬ ‫ואז נלך להירגע במכרה הזהב אחר הצהריים.‬
‫אוקיי.‬ ‫-יופי.‬
‫אני לא מאמינה שעשית את זה כרגע.‬
‫טעים.‬
‫מלא בחומרים מזינים.‬
‫מצטערת.‬ ‫-מה?‬
‫מה קרה?‬
‫אני צריכה לחזור.‬
‫חכי רגע, שבי. שבי.‬
‫החום שלך גבוה.‬ ‫אני אשכיב אותך, אוקיי?‬
‫לא.‬ ‫-היי, את בסדר.‬
‫אני אשכיב אותך.‬
‫אני מרגישה נורא.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫פשוט נסי לשכב. זה בסדר.‬
‫הניחי את הראש שלך.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫- מכרה הזהב של סאדו -‬
‫לוסי!‬
‫הנה את.‬
‫השארתם אותי על ראש צוק מזויין!‬
‫החולצה שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫מצאת את הפתק שלנו?‬ ‫-פתק?‬
‫כן, השארנו לך פתק מתחת לאבן, ‬ ‫ליד החולצה שאומר שאנו באים הנה,‬
‫ושאם לא תבואי הנה, נחזור לקחת אותך.‬
‫לא, לא ראיתי פתק שמונח לו ככה סתם.‬
‫ובכן, הוא בטח עף ברוח.‬ ‫-נכון.‬
‫כן, אולי. אולי כולנו פשוט נעוף מקצה העולם.‬
‫את עדיין מרגישה חולה?‬
‫אולי זה וירוס, או עין הדג שאכלת בבוקר.‬ ‫יש לי כדורים במלון, כשנחזור.‬
‫אני לא צריכה את הכדורים שלך.‬ ‫-אני רק מנסה לעזור.‬
‫כן, אני בטוחה.‬
‫לוסי, את לא מדברת בהיגיון.‬ ‫-אני יודעת איך אני מרגישה.‬
‫ואני מרגישה שזה לא בסדר.‬ ‫זה לא בסדר בכלל.‬
‫לוסי...‬
‫אנחנו נסחפנו.‬ ‫-"אנחנו?"‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫בואי איתי.‬
‫זה כאילו הטבע לוקח את הכול חזרה.‬
‫כן.‬
‫מקום לריפוי.‬
‫אני מקווה.‬
‫אני ממש מחבבת אותך.‬
‫לוסי שלי.‬
‫ביי.‬
‫-ביי.‬
‫ביי, לילי.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫אני הרגתי את לילי ברידג'ס.‬
‫איך הרגת אותה?‬
‫ספרי לי! איך הרגת אותה?‬
‫ריסקתי לה את הראש.‬
‫עם מה?‬
‫לבנה.‬
‫זה טוב שאת מדברת עכשיו.‬
‫ספרי לי למה עשית את זה.‬
‫עדיף לתת לנו מידע רב ככל האפשר.‬
‫עדיף בשבילכם, אני בטוחה.‬
‫כל מה שאתם צריכים לדעת זה...‬
‫שאני אשמה.‬
‫היי, כאן לוסי פליי.‬
‫אני לא בבית כרגע,‬ ‫אנא השאירו הודעה.‬
‫לוסי, את שם?‬
‫בבקשה, תעני.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫התקשרי אליי, בבקשה.‬
‫לוסי, מה קורה?‬
‫את חולה?‬ ‫-אני לא מרגישה כל כך טוב.‬
‫אהיה בסדר בעוד יום או יומיים.‬
‫הבאתי את אלה.‬
‫יש משהו שאת צריכה לדבר עליו?‬
‫לא.‬
‫מה להגיד להם בעבודה?‬
‫את יכולה להגיד להם מה שאת רוצה.‬ ‫אני מתפטרת.‬
‫מתפטרת?‬
‫לוסי, על מה את מדברת?‬
‫עזבי אותי, נטצוקו.‬
‫אני דואגת לך.‬ ‫-פשוט עזבי אותי, נטצו...‬
‫אני יכולה להיכנס?‬
‫אני יודעת שפישלתי ואני מצטערת.‬
‫את אוהבת אותו?‬
‫אני לא יודעת. בערך.‬ ‫זה די משגע אותי, את מבינה?‬
‫הזמנתי אותך לאי סאדו.‬
‫אני זו שהפגשתי ביניכם מלכתחילה.‬
‫אני יודעת שאת כועסת, וזה לא תירוץ,‬
‫אבל אולי יש סיבה גדולה יותר לכך ש...‬
‫שאנו לא מבינות.‬ ‫-ובכן, ראית את זה בכף היד שלי?‬
‫חלמת שזה נועד לקרות?‬
‫הוא היה היחיד שאי פעם ראה מי אני באמת!‬ ‫-אני מצטערת, לוסי, אוקיי?‬
‫אני מצטערת!‬ ‫אבל האם אני יכולה להיכנס, בבקשה?‬
‫אני מרגישה כאילו משהו ממש רע עומד לקרות.‬
‫זה כבר קרה.‬
‫לואיזה פליי.‬
‫בואי איתי, בבקשה.‬
‫בדיקות ה-DNA חזרו.‬
‫נראה שהבחורה במפרץ‬ ‫לא הייתה חברתך בסופו של דבר.‬
‫מי זו הייתה?‬
‫אנו לא יודעים.‬
‫אבל...‬
‫אנו יודעים שזו לא הייתה לילי ברידג'ס.‬
‫זה שם את ההצהרה שלך בספק גדול מאוד.‬
‫האם רצחת את לילי ברידג'ס?‬
‫לא.‬
‫אז למה אמרת שכן?‬
‫כי רציתי להרוג אותה.‬
‫את מבינה שהפשע שהתוודית עליו‬ ‫היה יכול להביא לגזר דין מוות?‬
‫לא הצלחנו לאתר את טייג'י מטצודה.‬
‫את יודעת איפה הוא?‬
‫את חושבת שייתכן שלילי ומטצודה אולי...‬
‫ברחו יחד לאנשהו?‬
‫כן.‬
‫כך חשבתי.‬
‫בשלב זה,‬ ‫אנו מגדירים מחדש את המקרה כמקרה היעדרות.‬
‫נראה לי שהיה לי עדיף כשהיא הייתה מתה.‬
‫ובכן...‬
‫כולנו חיים במציאות משלנו.‬
‫אולי, באופן מסוים,‬
‫חשבת שרצחת את לילי ברידג'ס.‬
‫אבל מעולם לא חשתי שזה כך.‬
‫יש בך אשמה, אך היא ממקור עמוק יותר.‬
‫מדוע באת ליפן?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫ספרי לי.‬
‫היה עץ.‬
‫הייתי מטפסת עליו.‬
‫עד למעלה.‬
‫לפעמים...‬
‫הייתי לוקחת ספר וקוראת.‬
‫יום אחד...‬
‫האחים שלי באו.‬ ‫הם היו בטיול דיג עם הצופים.‬
‫הייתי בת שמונה.‬
‫הם הקיפו את העץ‬
‫והתחילו לזרוק אצטרובלים ואבנים...‬
‫עליי.‬
‫אמרתי להם להפסיק.‬
‫הייתה אבן חדה וכבדה על הרצפה.‬
‫ראיתי את אחי...‬
‫מרקוס, תופס אותה.‬
‫הסתכלתי בעיניו,‬
‫והיד שלו התרוממה.‬
‫אז אני פשוט...‬
‫קפצתי...‬
‫ישר עליו.‬
‫מרקוס נפל לאחור.‬
‫הראש שלו נדקר‬
‫ממסמר חלוד וארוך שיצא מקרש.‬
‫הוא ניסה לקום כשהקרש עדיין היה מחובר אליו.‬
‫ו...‬
‫שוב העיניים שלו בהו בי.‬
‫הוא מת בבית החולים.‬
‫האחות אמרה לי, "זו לא אשמתך."‬
‫הוריי היו שבורי לב.‬
‫לא הבנתי למה היא התכוונה.‬
‫אז פשוט אמרתי...‬
‫"אוקיי,‬
‫כן."‬
‫מאותו הרגע,‬
‫לא דיברתי למשך שלוש שנים.‬
‫קל להתעלם מאנשים כשהם שותקים.‬
‫אז זה מה שהמשפחה שלי עשתה.‬
‫הוריי היו שבורי לב.‬
‫ידעתי מה הם חשבו עליי.‬
‫אז אני...‬
‫תכננתי את הבריחה שלי.‬
‫איך?‬ ‫-בגיל 11,‬
‫התחלתי ללמוד יפנית.‬
‫זה סיפור עצוב מאוד.‬
‫כן.‬
‫אבל הוא לא קשור לתיק הזה.‬
‫אני יכולה ללכת עכשיו?‬
‫- לוסי, תמונות נבחרות -‬
‫הבלש קאמיאמה נמצא?‬
‫מצטער, הוא איננו.‬
‫תרצי להשאיר לו הודעה?‬
‫לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫הוא יהיה כאן מחר בבוקר.‬
‫תודה רבה.‬
‫טייג'י.‬
‫שלום, לוסי.‬
‫אני מחכה לך כבר יומיים.‬
‫ידעתי שאני מוכרח לבוא הנה.‬
‫שאת תביני.‬
‫הייתי בתחנת המשטרה.‬
‫מה סיפרת להם?‬
‫עליך?‬
‫כלום.‬
‫אם כך, יש תקווה.‬
‫זו מילה מצחיקה.‬
‫תקווה.‬
‫אנו יכולים לברוח מכאן.‬
‫לצפון, הוקאידו.‬
‫או לדרום, לקיושו.‬
‫לעיר הולדתי, קגושימה.‬
‫תמיד רציתי לעזוב.‬
‫נעזוב מחר.‬
‫למה?‬
‫בואי איתי.‬
‫בבקשה.‬
‫את מוכרחה.‬
‫זה נגמר.‬
‫אני יכולה להיכנס?‬
‫בבקשה.‬
‫הכנתי אוניגירי. רוצה קצת?‬
‫אני בסדר. תודה.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫את מדאיגה אותי.‬
‫מצטערת.‬
‫זו הייתה הטעות שלי לעבור הנה.‬
‫אל תגידי את זה.‬ ‫-היית כה אדיבה.‬
‫אל תתאבלי עליו.‬
‫היא באה ל...‬
‫לדלת ביתי באותו לילה, לילי.‬
‫היא שאלה אם היא יכולה להיכנס.‬
‫לא נתתי לה.‬ ‫-לא.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬ ‫-זו כן.‬
‫האמיני לי. זו כן.‬
‫אולי.‬
‫אבל...‬
‫אולי, בצורה מסוימת...‬
‫היא הצילה את חייך.‬
‫היו גם אחרים. אחי...‬
‫אביה של חברתי, ימאמוטו-סאן.‬
‫ימאמוטו-סאן?‬
‫אני בקושי מצליחה לעלות במדרגות‬ ‫מבלי לראות את פניה.‬
‫אפשר לספר לך משהו?‬
‫מרחתי שעווה על המדרגות יומיים קודם לכן.‬
‫אני עושה את זה רק פעם בשנתיים.‬
‫הייתי מודאגת מכך שהן היו מעט חלקות.‬
‫דברתי עם ימאמוטו-סאן מוקדם יותר באותו יום.‬
‫כמעט והזהרתי אותה.‬
‫אבל... נזכרתי רק כשניתקתי.‬
‫היא תמיד גרבה...‬
‫גרבי טאבי רכים מאוד.‬
‫אז...‬
‫היית אומרת שזו אשמתי?‬
‫תרגום כתוביות: יובל מזרחי‬