‫זה שורף!‬
‫לא!‬
‫איליי?‬
‫אתה בסדר?‬
‫היה לי אותו חלום.‬
‫זה שבו אתה חושב שהחלמת?‬
‫כן.‬
‫אתה עוד תחלים, מתוק.‬
‫לכן אנחנו עושים את זה.‬
‫נשארה רק עוד נסיעה אחת, טוב?‬
‫את מבטיחה?‬ ‫-אני מבטיחה.‬
‫אנחנו נהיה שם לפני השקיעה.‬
‫התכוונתי לזה שאני אחלים.‬
‫נשבעת לך.‬
‫אתה יודע שאני אוהבת אותך, נכון?‬
‫אני יודע.‬
‫- מלונית נייטינגייל -‬
‫גם לא עובר.‬
‫מה אמרת?‬
‫לא עובר.‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫שלושה אנשים, שני לילות?‬
‫זה 240 דולרים.‬
‫נשארנו לילה אחד.‬
‫- מדיניות פינוי: לקוחות שמפנים את החדר‬ ‫לאחר השעה 9:00 יחויבו בלילה נוסף -‬
‫שעון יפה.‬
‫בואו נזוז.‬
‫היום הולך ונגמר.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫בוא, מתוק.‬
‫אני לא מאמין, גבר. תראה מה זה.‬
‫מה לעזאזל זה הדבר הזה?‬
‫יוסטון, יש לנו בעיה.‬
‫היי, אסטרונאוט.‬
‫מאיפה כוכב אתה, אורנוס?‬
‫אורנוס...‬
‫איליי!‬
‫זאת אני.‬
‫זה בסדר, זאת אני.‬
‫אימא, היא נקרעה. אימא, היא...‬
‫היא נקרעה. תביא את הסרט הדביק!‬
‫זה בסדר. אני מחזיקה אותו.‬ ‫-הוא הולך להתעלף.‬
‫איליי, אתה בסדר. אני מטפלת בזה.‬
‫תנשום, איליי.‬
‫אני מצטערת .‬ ‫-איליי, תירגע. הוא צריך לנשום.‬
‫תנשום, מתוק.‬
‫איליי, תסתכל עליי. אני כאן.‬
‫ממש קשוחים, שמוקים. מתחילים עם ילד חולה.‬
‫אל תסתכל עליהם. זה רק אתה ואני, טוב?‬
‫היי, אל תסתכל עליהם. תסתכל עליי, טוב?‬
‫תנשום.‬
‫תתבגרו.‬ ‫-תנשום, מתוק.‬
‫אתה מריח את עוגת היומולדת הזאת, ‬ ‫טרייה מהתנור?‬
‫בסדר, תשאף. אתה מריח אותה?‬
‫כבה את הנרות האלה.‬
‫תעגל את השפתיים.‬
‫זהו זה. יופי.‬
‫נשארו עוד כמה. כבה אותם.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו תבקש משאלה.‬
‫מה ביקשת?‬
‫ביקשתי שהייתי יכול לתת להם מכות רצח.‬
‫תבקש משאלה אחרת.‬
‫שד"ר הורן תוכל לרפא אותי.‬
‫שנלך מכאן?‬
‫בוא.‬ ‫-להתראות, גבר!‬
‫המראה!‬ ‫-כן! ‬
‫ביי!‬
‫שיט!‬
‫מניאק!‬
‫איזו גרוטאה.‬
‫המכונית הקודמת לא עשתה ככה.‬ ‫-לא דיברתי על המכונית, אלא עליך.‬
‫פול!‬
‫מה? הוא יודע שאני צוחק.‬
‫אבל הידקנו חגורות‬ ‫כדי להביא אותך אל הרופאה הזאת, חבר שלי.‬
‫אני יודע.‬
‫טוב, היא תהיה שווה כל גרוש.‬
‫היא עושה נסים.‬
‫נכון?‬
‫אתה מתכוון להראות לי את הקלף שלי?‬
‫האם...‬
‫זה הקלף שלך?‬
‫זה הקלף שלי.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫זה לא הקלף שלך.‬ ‫את משקרת לי כדי שאני ארגיש יותר טוב.‬
‫תירגע. לא הייתי משקרת לך, מותק.‬
‫נכון, פול?‬
‫הוא חושש.‬ ‫-כן.‬
‫אני מתגעגע לדי.סי.‬
‫זה המקום שנהיה בו?‬
‫כן, חבר שלי.‬ ‫-כן.‬
‫רק לזמן קצר.‬
‫היי, קח את החפצים שלך. בוא נזוז.‬
‫איפה פעמון הדלת?‬
‫אני לא יודע.‬
‫ברוכים הבאים, משפחת מילר. אני ד"ר הורן.‬
‫כדי להגן על אטימת הבית,‬
‫תא החיטוי הוא הדרך היחידה שלנו‬ ‫פנימה או החוצה.‬
‫איליי, אתה מוכן להיכנס ראשון, בבקשה? לבדך.‬
‫אנחנו נהיה ממש מאחוריך.‬
‫אתה בסדר.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫תרים את הזרועות שלך, בבקשה.‬
‫- נקי -‬
‫שלום, איליי. אני ד"ר הורן.‬
‫שלום.‬
‫רוז.‬
‫פול. נעים להיפגש איתכם אישית סוף סוף.‬ ‫-ד"ר הורן.‬
‫אלו האחיות כאן, ברברה ומריסלה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫מצאתם את המקום בקלות?‬
‫שלום, מר וגברת מילר.‬ ‫-בבקשה, תקראו לי רוז.‬
‫אנחנו כל כך שמחות שאתם כאן.‬ ‫אתם בידיים טובות.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-ממש נהדר פה.‬
‫לדעתי, הבידוד מועיל לנשמה.‬
‫תסלחו לי.‬
‫אתה יכול להוריד את החליפה עכשיו.‬
‫אתה בטוח.‬
‫מה אם יש מזהמים??‬
‫אין כאן, מתוק.‬
‫זה בית נקי.‬
‫הוא ביישן קצת.‬ ‫-אין מה למהר.‬
‫קודם אתה צריך לסמוך על עצמך.‬
‫תביאו את המטען של המילרים?‬
‫מיד.‬ ‫-בהחלט.‬
‫בבקשה, בוא איתי. אני אראה לך את החדר שלך.‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬ ‫-הטיפול?‬
‫אנחנו עושים אותו בשלושה שלבים.‬ ‫קוראים לו תרפיה גנטית נגיפית.‬
‫תראה, מערכת החיסון שלך מפיקה‬ ‫יותר מדי אימונוגלובין רע.‬
‫בגוף שלי יש‬ ‫גן אר.איי.ג'י-1-אר.איי.ג'י-2 פגום.‬
‫שאנחנו יכולים לתקן בעזרת וירוס מקודד.‬ ‫אתה באמת מתמצא בחומר.‬
‫אני קורא.‬
‫רוז ופול, אתם תהיו בקומה הזאת,‬
‫אבל קודם נלך לחדר של איליי.‬
‫הוא לא יכול לישון איתנו?‬
‫לצערי, המטופלים חייבים להיות‬ ‫בחדר שלהם לצורך הטיפול.‬
‫כמה זמן את כבר רופאה?‬
‫אני אימונולוגית כבר 25 שנים,‬ ‫אבל הקמתי את הבית הנקי הזה לפני שלוש שנים.‬
‫בכמה מטופלים כבר טיפלת?‬
‫לא מעט.‬
‫וריפאת את כולם?‬
‫איליי, אני יודעת שאתה חושש,‬ ‫אבל אתה לא צריך לחשוש.‬
‫אני ארפא אותך.‬
‫אל תדאג בגלל זה.‬ ‫זה הקול של מערכת סינון האוויר.‬
‫לפעמים היא גורמת לצנרת הישנה לרטוט.‬
‫זה בית ישן.‬
‫הוא היה נטוש המון זמן לפני שקניתי אותו.‬ ‫שניכנס?‬
‫מה יש שם למטה?‬
‫אה, לא כל הבית עבר הסבה לסביבה נקייה.‬
‫אבל אל תדאג. הדלתות האלו אטומות.‬
‫שנמשיך?‬
‫איליי.‬
‫זה החדר שלך, איליי.‬
‫אני יודעת שלא קל להתרגל לזה,‬ ‫אבל אני מקווה שלא תחשוב על זה כמתקן רפואי.‬
‫בשבילי זה הבית, ולעת עתה זה הבית שלך.‬
‫המים האלה בטוחים?‬
‫המים כאן מסוננים לגמרי,‬ ‫טהורים יותר ממים מינרליים.‬
‫בטח מזמן לא התקלחת.‬
‫אתה יכול לסמוך על ד"ר הורן, מתוק.‬
‫תנשום.‬
‫מותר לנשום.‬
‫זה בסדר.‬
‫יופי.‬
‫עבר כל כך הרבה זמן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני יודע.‬
‫מאיפה יש לך את זה? ‬
‫זה כדי שהוא ילבש, כשנלך הביתה. אהבת?‬
‫ראית את הפנים שלו כשהוא הוריד את החליפה?‬
‫הוא היה כל כך מאושר.‬
‫אתה זוכר?‬
‫מאושר?‬
‫פשוט יש הרבה שמטריד אותי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל זה יצליח.‬
‫כל מה שקיווינו לו.‬
‫כל מה שהתפללתי לו נמצא ממש כאן.‬
‫הוא יחלים.‬
‫אנחנו צריכים רק להאמין.‬
‫אני מאמין.‬
‫תמיד הייתי איש מאמין.‬
‫היי.‬
‫אתה רוצה להיכנס?‬
‫איליי?‬
‫אלוהים, אתה רועד.‬
‫אני יכול לישון במיטה שלכם הלילה?‬
‫בוקר טוב, איליי. איך אתה מרגיש?‬
‫בסדר.‬ ‫-שמעתי שלא ישנת טוב.‬
‫היה משהו בחדר שלי.‬
‫מה זה היה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫כזה...‬
‫נשימות על החלון?‬
‫אתה ישנת, או היית ער?‬
‫הייתי ער.‬
‫נראה לי.‬
‫חלומות רעים הם תופעת לוואי‬ ‫של מדכאי החיסון שאתה לוקח.‬
‫היו לי אפילו כמה מטופלים עם הזיות.‬ ‫זה נורמלי לגמרי.‬
‫שנתחיל?‬
‫אתם לא באים?‬
‫אימא?‬
‫אנחנו חייבים להישאר כאן, מתוק.‬ ‫-אנחנו לא נזוז מפה. מבטיחים.‬
‫איליי.‬
‫למה שלא תבקש משאלה?‬
‫מה ביקשת?‬
‫שאהיה אמיץ.‬
‫אתה כבר אמיץ.‬
‫זה מכאן.‬
‫תעמוד שם.‬
‫ידיים למעלה.‬
‫סייס, ססנטה אי סייס.‬
‫תושיט ידיים.‬
‫תסתובב.‬
‫חכה.‬
‫וירסה, איליי. תסתובב לכאן.‬
‫למה את מצלמת אותי?‬
‫ליסטו.‬
‫מאיפה את?‬
‫אתה יודע מה קרה לילד ששאל יותר מדי שאלות?‬
‫הוא קיבל תשובות?‬
‫לעמדות.‬
‫אז מתי זה התחיל, איליי?‬
‫לפני ארבע שנים בערך.‬
‫אבל זה הרבה יותר גרוע עכשיו.‬
‫כל המטופלים שלי הם בדיוק כמוך.‬
‫לכולם יש מערכת חיסון שדועכת.‬
‫המחלה נשארת רדומה עד לגיל שלך, בערך.‬
‫מה גורם לך להיות חולה, לדעתך?‬
‫מחט.‬
‫הרבה דברים.‬
‫האוויר, המים...‬
‫אבק...‬
‫אולי הדברים האלה...‬
‫ואולי משהו אחר.‬
‫כי מהי תסמונת אוטואימונית, למעשה?‬
‫שהגוף נלחם בעצמו, נכון?‬
‫בגוף נורמלי ובריא,‬
‫נוגדנים מופקים בידי תאי גזע, במוח העצם.‬
‫אבל בגוף שלך, הגן הזה פגום.‬
‫אז אני אקח את הנגיף הזה, שהותאם במיוחד,‬
‫ואזריק אותו לתוך מוח העצם.‬
‫הנגיף יתקן את הגן הזה,‬ ‫ויאתחל את כל מערכת החיסון שלך.‬
‫זה כמו קסם.‬
‫נכון?‬
‫אזמל.‬
‫מנקב עצם.‬
‫טוב, אני רוצה שתספור לאחור מ-100.‬
‫מאה...‬
‫תשעים ותשע...‬
‫תשעים ושמונה...‬
‫תמשיך לספור.‬
‫תשעים ושבע...‬
‫תשעים ושש...‬
‫תשעים וחמש...‬
‫תשעים וארבע...‬
‫תשעים ושלוש...‬
‫תשעים ושתיים...‬
‫מה...?‬
‫ד"ר הורן?‬
‫ד"ר הורן, תשחררי אותי.‬
‫אני לא יכולה, איליי.‬
‫ד"ר הורן, זה שורף!‬
‫זאת התרופה.‬ ‫-לא!‬
‫לא, זה ממש שורף!‬ ‫-זה אומר שהיא פועלת.‬
‫לא הייתי צריכה לעשות את זה.‬
‫כי אתה חולה.‬
‫איך את יודעת שאני חולה?‬
‫תראה, אתה שם בפנים.‬
‫כולכם נשארים שם.‬
‫אומרים שאתם אלרגיים לעולם או משהו כזה.‬
‫אני מניח שאפשר להגיד את זה.‬
‫אז אף פעם לא היית בחוץ?‬
‫לא, כן הייתי. כלומר, אני לא נולדתי ככה.‬
‫אימא שלי אמרה לי שהלידה שלי הייתה קשה.‬ ‫היא הקיאה הרבה, כשהייתי בהיריון.‬
‫או... כשהיא הייתה בהיריון, אבל...‬
‫הייתי בסדר עד לאחרונה.‬ ‫-אתה מספר את סיפור חייך לכל אחד?‬
‫אתה חמוד. אני היילי.‬
‫אני גרה בהמשך הכביש.‬
‫אני איליי.‬
‫אתה מה?‬
‫איליי. קוראים לי איליי.‬
‫לא, זה לא מוצא חן בעיניי.‬ ‫אני רוצה לקרוא לך בשם אחר.‬
‫במה אתה מתעניין? מה אתה אוהב לעשות?‬
‫אני אוהב קסמים. קסמים עם קלפים.‬
‫קסמים עם קלפים?‬
‫וואו.‬
‫לא.‬
‫לא, תסתכלי.‬
‫חכי שנייה.‬
‫תראי, תבחרי קלף. כל קלף.‬
‫רגע, אז אני בוחרת קלף,‬
‫ואז מה? אתה כזה...‬
‫תנחש איזה קלף בחרתי?‬
‫היי, אתה רוצה לראות קסם אמיתי?‬
‫אני יכולה להצית את הזרד הזה עם המוח שלי.‬
‫אתה לא מאמין לי? תסתכל.‬
‫אתה פוחד מאש?‬
‫לא.‬
‫אני פחדתי מאש פעם. ואז למדתי לשלוט בה.‬
‫איפה הגפרור?‬
‫איזה גפרור?‬
‫בחייך, זה מה שעשית כשהסתובבת.‬
‫הסתרת אותו בכף היד שלך, ואז הסחת את דעתי.‬ ‫-קוסמת טובה אף פעם לא מגלה את הסודות שלה.‬
‫בחייך, תספרי לי.‬ ‫-מה הכיף בזה?‬
‫יש דברים שאתה פשוט צריך לגלות בעצמך.‬
‫בכל אופן, אני צריכה ללכת.‬
‫חכי.‬
‫אני יכול לשאול את ההורים שלי‬ ‫אם את יכולה להיכנס.‬
‫לשם?‬
‫לא, תודה.‬
‫למה לא?‬
‫תראה, אני לא מנסה להפחיד אותך, אבל...‬
‫משהו פשוט לא בסדר...‬
‫בכל המקום הזה.‬
‫הוא עושה לי צמרמורת.‬
‫למעשה, אני בכלל לא אמורה להיות כאן.‬
‫האישה שמנהלת את המקום הזה..‬
‫היא לא מחבבת אותי.‬
‫גם אני לא מחבבת אותה. היא...‬
‫חשודה כזה.‬
‫חשודה כזה?‬
‫עדיף שלא תגיד שום דבר.‬
‫ניפגש אחר כך, הודיני.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אסור לך לשוטט במקום הזה לבדך.‬
‫תכניס את זה בחזרה ליד שלך.‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫מי?‬
‫אלי היקר,‬
‫אנחנו מודים על כל מה שנתת לנו,‬
‫ועל הזמן הזה, שאנחנו מבלים יחד כמשפחה.‬
‫ובמיוחד כי הצבת את ד"ר הורן בדרכנו.‬
‫בשם ישוע, אמן.‬
‫אמן.‬
‫משהו מציק לך, מתוק?‬
‫הוא עצוב כי צעקתי עליו.‬
‫אמרתי שאני מצטער,‬ ‫אבל הוא חייב להחזיר את האינפוזיה ליד שלו.‬
‫הוא לא מאמין לי שראיתי מישהו במסדרון.‬
‫יש עוד ילד בבית הזה.‬ ‫-זאת בטח אחת האחיות.‬
‫זאת לא הייתה אחות!‬
‫איליי.‬
‫מתוק.‬
‫תירגע, בסדר?‬
‫תירגע.‬
‫זה היה עוד מטופל.‬
‫מתוק, גם אני פוחדת.‬
‫באמת, אני פוחדת ממקומות חדשים.‬ ‫מאנשים חדשים, לפעמים.‬
‫אבל בשבילך, זה בטח יותר מדי.‬
‫לגוף שלך ולמוח שלך.‬
‫אבל אין כאן אף אחד חוץ מאיתנו.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫תן לי.‬
‫יופי.‬
‫תאכל.‬
‫זה נראה כמו חרא.‬
‫יש לזה גם טעם של חרא.‬
‫- פריצת מנעולים בסיסית -‬
‫- כף יד בוערת -‬
‫ידעתי.‬
‫"כדי להשיג את התוצאות הטובות ביותר,‬ ‫התאמנו במקום חשוך."‬
‫מי אתה?‬
‫- איליי -‬
‫- ליי (שקר) -‬
‫לא! לא, לא!‬
‫איליי! איליי, תקשיב לי!‬
‫לא!‬
‫זה אבא.‬
‫תירגע! היי, תקשיב לי.‬
‫היי.‬ ‫-פול, תעשה משהו!‬
‫מה?‬ ‫-לא! לא!‬
‫תנשום. רק תנשום. רק תנשום.‬
‫זה... זה בגלל התרופה.‬
‫אולי את יכולה להפחית את המינון, ‬ ‫או משהו כזה?‬
‫כלומר, אם הוא רואה דברים...‬
‫סיכנו כל מה שיש לנו בשביל זה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫את הכל.‬
‫הוא פחד כל כך, פול.‬ ‫-תני לה לעשות את העבודה שלה.‬
‫אני לא אנסה לייפות את זה.‬
‫מה שאנחנו עושים כאן קשה מאוד לגוף של איליי‬
‫וברור שכמה מהתסמינים שלו יתפרצו,‬
‫אבל צריך להמשיך לתת לו את התרופה,‬
‫בפרט בהליך מספר שתיים.‬
‫למה? למה את מתכוונת?‬
‫מצבו של איליי יחמיר, לפני שישתפר.‬
‫היי.‬
‫תהיה חזק, מתוק.‬ ‫-אנחנו כאן.‬
‫חדשות טובות, איליי.‬
‫עבדנו על תאי הגזע שלך כל הלילה‬ ‫ואנחנו יכולים לאשר שהנגיף של התרפיה ‬‫ה‬‫גנטית‬
‫מתקן את המוטציה.‬
‫זה הולך לשרוף קצת.‬
‫בספירת שלוש.‬
‫אחת, שתיים...‬
‫זה ייגמר עוד לפני שתרגיש.‬
‫תישאר רגוע.‬ ‫-זה שורף.‬
‫זה כואב!‬
‫זה שורף!‬
‫תנשום.‬
‫זה אמור לקרות.‬
‫לצערי, הנגיף שירפא מה שאתה סובל ממנו‬
‫לא יכול לחצות את מחסום דם המוח.‬
‫לכן אנחנו חייבים לחדור.‬
‫מקדחה.‬
‫תירגע.‬
‫מתח רק יחמיר את התסמינים שלך.‬
‫אתה תהיה בסדר. באמת.‬
‫הכוח שצריך כדי לעבור את זה...‬
‫את באמת חושבת שתפילה תעזור לנו?‬
‫מה שלומו?‬
‫היה לו סוג של תגובה היום.‬
‫תגובה?‬
‫כן, זה די נפוץ.‬
‫הגוף שלו ידחה את התאים החדשים‬ ‫כמו בכל השתלה, אוקיי?‬
‫אני יכולה לראות אותו?‬
‫אחרי שהוא ינוח קצת.‬
‫תודה.‬
‫ד"ר הורן אמרה לי כמה חזק היית...‬
‫משהו אצלה חשוד כזה.‬ ‫-חשוד כזה?‬
‫מה?‬
‫לדעתי היא גורמת לי להיות חולה יותר.‬
‫זה לא נכון, איליי.‬
‫זה בגלל התרופה.‬ ‫-אני יודע מה ראיתי, אימא,‬
‫וזה לא בגלל התרופה.‬
‫וגם אם כן, למה אני מרגיש פחות טוב?‬
‫כי היא פועלת.‬
‫התאים הטובים נלחמים בחומר הרע.‬
‫ברור שתרגיש חלש.‬
‫אני רוצה לעזוב.‬
‫אתה רוצה לעזוב?‬
‫בסדר.‬
‫בוא נלך. קדימה.‬
‫הרופאה אומרת שהמצב שלך משתפר.‬
‫אתה רוצה לעזוב ולהיות חולה לנצח,‬ ‫או שאתה רוצה להישאר כאן ולהחלים?‬
‫מה אתה מחליט?‬
‫להישאר ולהחלים.‬
‫מי שם?‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫איליי.‬
‫זה לא אמיתי. זה לא אמיתי.‬
‫תנו לי לצאת!‬
‫בבקשה!‬
‫לא!‬
‫לא, בבקשה, תפסיקו!‬
‫אימא!‬
‫אימא, אבא, לא!‬
‫- איליי ליי ליי ליי ליי‬‫ (שקר)‬‫ -‬
‫- ‬‫ליי‬‫ (שקר) -‬
‫מה עשית?‬
‫זה לא הייתי אני!‬
‫איליי, אתה עמדת מול דלת הארון.‬
‫כי הסתתרתי בפנים.‬ ‫-עם שברי זכוכית?‬
‫הם כתבו את זה גם על החלון שלי.‬
‫את השם שלך?‬ ‫-לא. "ליי"‬‫ (שקר)‬‫.‬
‫היית עלול להיפצע, מתוק.‬
‫איליי,‬
‫אף אחד משאר המטופלים שלי‬ ‫לא דיבר על רוחות רפאים אף פעם.‬
‫היי!‬ ‫-לא.‬
‫אף אחד לא מאמין לי!‬
‫עכשיו החלטת להופיע?‬
‫מה קרה אתמול בלילה?‬
‫סיבכתי אותך בצרות?‬
‫אתה נראה על הפנים.‬
‫אני גם מרגיש על הפנים.‬
‫מה קרה?‬
‫אם אני אספר לך, את חייבת להבטיח לא לצחוק.‬
‫פשוט תגיד.‬
‫נראה לי שהבית הזה רדוף.‬
‫אני חושב שמשהו רע קרה פה.‬
‫איזה יופי. עכשיו גם את חושבת שאני משוגע.‬
‫לא, אני לא חושבת שאתה משוגע.‬ ‫-אז למה צחקת?‬
‫כי פרי,‬
‫הילד שהיה כאן לפניך, אמר אותו דבר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, לא דיברתי איתו הרבה כמו איתך,‬ ‫אבל הוא אמר שהוא רואה רוחות רפאים.‬
‫ד"ר הורן אמרה שאף אחד מהמטופלים שלה‬ ‫לא ראה רוחות רפאים.‬
‫ואתה מאמין לה?‬
‫אימא ואבא אמרו לי לסמוך עליה.‬
‫ואני בטוחה שההורים שלך‬ ‫תמיד אומרים לך את האמת.‬
‫פרי אמר שככל שהוא היה כאן יותר,‬ ‫הוא ראה אותן יותר בבירור,‬
‫והוא אמר את זה לד"ר הורן.‬
‫טוב, אז מה היא אמרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא אמר שהוא עומד לעבור את הליך מספר שלוש.‬
‫וזאת הייתה הפעם האחרונה שראיתי אותו.‬
‫אני חייב לצאת מכאן.‬
‫אז קח את החליפה שלך ולך.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני לא אשרוד בחוץ בלי ההורים שלי.‬
‫חכי כאן רגע.‬
‫לא!!‬
‫לא, תעזבו אותי!‬
‫לא!‬
‫תעזבו אותי!‬
‫לא! תעזבו אותי!‬
‫לא. לא. לא!‬
‫תנו לי לצאת! תנו לי לצאת!‬
‫לא. לא. לא!‬
‫לא.‬
‫לא, תפסיקו!‬
‫לא!‬
‫תנשום.‬
‫איליי, תנשום.‬
‫תנשום.‬
‫-איליי?‬
‫איליי?‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני... שמעתי צרחות. הוא ניסה לצאת מהבית.‬
‫הם פתחו את הדלת.‬
‫הלידול! 20 סמ"ק.‬
‫חשבתי שאמרת שהמקום הזה בטוח.‬
‫בטח היה קצר חשמלי.‬
‫את יודעת על רוחות הרפאים.‬ ‫-איליי, אתה חייב להפסיק עם זה.‬
‫מהר, מהר!‬
‫אני יודע על פרי!‬
‫מי... מי זה פרי?‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬ ‫-זה שקר.‬
‫מי זה פרי?‬
‫שקר!‬
‫את שקרנית!‬
‫שמישהו יגיד לי מה באמת קורה כאן!‬
‫איליי, אני כאן.‬
‫תסתכל עליי. אני כאן.‬
‫בסדר? תנשום. תנשום.‬
‫בוא נבקש את המשאלה שלנו.‬ ‫-אני לא רוצה לבקש משאלה מזוינת!‬
‫אימא?‬
‫אז אין ברירה אחרת בשלב הזה.‬ ‫-כן.‬
‫בדיוק אמרתי שקשה לי להאמין‬ ‫שהוא באמת ניסה לעזוב.‬
‫הטיפול האחרון לא פעל כפי שקיוויתי.‬
‫המוח של איליי נלחם נגד הנסיוב.‬
‫לכן הוא מרגיש כל כך חולה והוזה.‬
‫אני אתן לו דיאזפם,‬
‫כדי שהוא יוכל לנוח עד לזריחה, ואז...‬
‫נתחיל בהליך הסופי.‬
‫חכי.‬
‫לדעתי אני צריכה להיות זאת שתיתן לו את זה.‬
‫יהיה לו קל יותר לקבל את זה ממני.‬
‫אני לא משוגע, אימא.‬
‫אני יודעת שאתה לא.‬
‫אבא חושב שאני כן.‬
‫הוא לא.‬
‫-הוא כן.‬
‫הוא מסתכל עליי כאילו שהוא לא מאמין לי.‬
‫כמו שאתה מסתכל עליי כרגע, אתה מתכוון?‬
‫אתה יודע, זה קשה לו.‬
‫לראות אותך עובר את זה.‬
‫הוא זה שמצא את ד"ר הורן.‬
‫הוא חיפש בכל מקום רופא שיוכל לעזור לך.‬
‫לא היינו מביאים אותך לכאן‬
‫אם לא היינו חושבים‬ ‫שתוכל לחיות חיים נורמליים.‬
‫אבל אמרת שאת מאמינה לי.‬ ‫-אני מאמינה. אני מאמינה שראית דברים.‬
‫אני רק...‬
‫אני רק לא מאמינה שהדברים שראית הם אמיתיים.‬
‫היי.‬
‫תסמוך עליי.‬
‫אני מכירה את ההשפעה‬ ‫שיכולה להיות לתרופות על המוח.‬
‫אתה רואה משהו, ואתה נשבע שזה אמיתי.‬
‫אבל זה לא.‬
‫אני יודעת עד כמה זה קשה לך.‬
‫אבל זה כמעט נגמר.‬
‫אתה צריך רק לישון קצת.‬
‫מה זה?‬
‫מה?‬
‫אני לא טובה בקסמים כמו כמה אנשים אחרים.‬
‫קח.‬
‫מה זה?‬ ‫-זה רק משהו שיעזור לך לישון.‬
‫תראה לי.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה יודע שאני אוהבת אותך, נכון?‬
‫אני יודע.‬
‫שלוש אחת שבע.‬
‫מה?‬
‫אוקיי, תשכב.‬
‫חלומות פז.‬
‫היילי.‬
‫כלבה.‬
‫עדיין בחיים, אה?‬
‫תקשיבי.‬
‫פרי אמר פעם אם הרוח מנסה לפגוע בו,‬ ‫או לעזור לו?‬
‫הוא לא אמר. למה?‬
‫כי הן ניסו לגרור אותי אל מחוץ לבית,‬
‫ואני לא בטוח אם הן רצו להרוג אותי,‬ ‫או לגרום לי לעזוב.‬
‫די נשמע לי שהן רצו להרוג אותך.‬
‫למה שתחשוב אחרת?‬
‫"ליי"‬‫ (שקר)‬‫?‬
‫הן כתבו את זה.‬
‫על החלון שלי ועל דלת הארון שלי.‬
‫אבל אם מסתכלים על זה הפוך...‬
‫שלוש אחת שבע.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה מה שהן ניסו להגיד לי כל הזמן.‬
‫כמו קוד סודי לדלת סודית.‬ ‫-לא אמרתי שזאת הייתה דלת.‬
‫אל תסתכל עליי בחשדנות.‬ ‫זה פשוט היה הדבר הראשון שעלה לי בראש.‬
‫את לא רוח רפאים, נכון?‬
‫אילו מין תרופות הם נותנים לך עכשיו?‬ ‫אני נראית כמו רוח רפאים?‬
‫אני חושב שזה באמת קוד של דלת.‬
‫היא באגף הרפואי.‬
‫מה יש שם?‬ ‫-תשובות.‬
‫תשובות למה?‬ ‫-לסיבה שהיא משקרת.‬
‫אתה מתכוון לעשות את זה?‬
‫מה אם תיתפס?‬
‫כולם צריכים לישון מתישהו.‬
‫נכון?‬
‫- נעול‬ ‫הקישו סיסמה -‬
‫ליי‬‫ (שקר)‬‫.‬
‫על מה אתה וד"ר הורן דיברתם?‬
‫מה?‬
‫על מה אתה וד"ר הורן דיברתם?‬
‫לפני שהצטרפתי.‬
‫תגיד לי.‬
‫דיברנו רק על הצורך להיות מוכנים.‬
‫לכל האפשרויות.‬
‫כל האפשרויות? למה אתה מתכוון?‬
‫תראי, היא אמרה שבכל הליך יש...‬
‫סיכונים משלו.‬
‫הוא הגיב בצורה לא טובה לאחרון.‬
‫וכפי שיש סיכוי שהוא ישרוד, יש...‬
‫מה?‬ ‫-יש גם סיכוי שהוא לא.‬
‫היא אמרה את זה?‬
‫זה מה שהיא אמרה.‬
‫אבל לא נראה לה שזה יצליח?‬
‫אבל אני לא מבינה.‬
‫היא ריפאה את כל המטופלים שלה.‬
‫זה מה שאמרת לי.‬
‫זה מה שאמרתי לאיליי.‬
‫למה שתשקר לי?‬
‫למה שתשקר לי על זה?‬
‫ניסיתי רק לעשות את הטוב ביותר בשביל איליי.‬
‫את תמיד ידעת שזאת אפשרות, רוז.‬
‫החיים שלו נמצאים בסכנה?‬
‫כן?‬
‫איך אתה מעז?!‬
‫איך אני מעז?!‬
‫אני עוזבת.‬ ‫-איך אני מעז?!‬
‫אני לוקחת אותו איתי.‬ ‫-אחרי מה שעשית?‬
‫את זאת שרצתה לנסות כל דבר!‬
‫איליי...‬
‫- מילר, איליי -‬
‫- פרי הובס -‬
‫פרי. "טיפול 1."‬
‫"טיפול 2."‬
‫"טיפול 3."‬
‫"אגנס, טיפול 1."‬
‫"טיפול 2."‬
‫"טיפול 3."‬
‫"לושיוס, טיפול 1."‬
‫"טיפול 2."‬
‫"טיפול 3."‬
‫אימא!‬
‫אבא, אנחנו חייבים לעזוב!‬
‫תנשמי, רוז.‬
‫תפתחי את הדלת. תפתחי את הדלת הזאת!‬
‫אני עוזבת,‬
‫ואני לוקחת אותו איתי. ‬
‫לאן תלכי?‬ ‫-לכל מקום.‬
‫כמה שיותר רחוק.‬
‫ותחזיקי אותו בכלוב זכוכית, נסתר מהעולם?‬
‫אילו מין חיים אלה?‬ ‫-חיים שבהם אוהבים אותו.‬
‫שום כמות של אהבה‬
‫לא תוכל להגן עליו מפני הבעיה שלו.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫ראית במו עינייך עד כמה המצב יכול להחמיר.‬
‫הוא רק ילך ויתדרדר,‬
‫ואז כבר יהיה מאוחר מדי.‬
‫שם בחוץ יש רק סבל.‬
‫כאן יש רק סבל בשבילו.‬
‫כאן עדיין יש סיכוי.‬
‫באמת?‬
‫אני צריכה לדעת שאת יכולה להציל אותו.‬
‫אם תעמדי לצדי, רוז, אני אוכל.‬
‫אימא!‬
‫הוא בטח נכנס לכאן אתמול בלילה.‬
‫אבא. אבא, איפה אימא?‬ ‫כולנו צריכים לעזוב את המקום הזה מיד.‬
‫היא תחזור בעוד רגע.‬ ‫-לא. לא, אנחנו חייבים לעזוב ממש כרגע.‬
‫אבא, זאת היא. זאת ד"ר הורן.‬
‫ראיתי את התיקים שלה.‬
‫אף אחד מהמטופלים שלה‬ ‫לא שרד את ההליך השלישי.‬
‫אבא, כולם מתו.‬
‫אתה זוכר את האחו הישן?‬
‫זה שלקחנו אליו את ברונסון,‬ ‫כשהוא היה רק גור?‬
‫אתמול בלילה היה לי חלום.‬
‫שאנחנו משחקים בכדור באחו הישן,‬
‫וברונסון רדף אחרי הכדור. הוא תקף אותו.‬ ‫אתה זוכר שהוא נהג לעשות את זה?‬
‫אבא.‬
‫אתה מפחיד אותי.‬
‫לא, בוא הנה.‬
‫כל כך אוהבים אותך, איליי.‬
‫אתה יודע את זה.‬
‫לפעמים אני מקנא בך, איך שאימא...‬
‫אומרת, "אתה יודע שאני אוהבת אותך, נכון?"‬ ‫ואתה אומר...‬
‫אני יודע.‬
‫כאילו שזה שום דבר בשבילך.‬
‫זה משמח אותי, איך שאתה אומר את זה.‬ ‫כאילו שזה שום דבר.‬
‫אהבה זה נורמלי.‬
‫פשוט אין לך שום ספק.‬
‫איליי.‬
‫אני כל כך מצטער‬
‫על כל זה.‬
‫בוא הנה.‬
‫למה עשית את זה?!‬
‫קחו אותו לחדר הבדיקות.‬
‫תעזבו אותי! הם עשו לך שטיפת מוח!‬
‫אימא! אבא!‬
‫אתם חייבים להאמין לי! ראיתי את התיקים!‬
‫תעזבו אותי!‬
‫זה לטובתך.‬
‫לא!‬
‫לא, היא הולכת להרוג אותי!‬
‫כמו שהיא הרגה את האחרים!‬
‫תעזבו אותי!‬
‫למה ההרדמה לא פועלת?‬
‫אימא!‬
‫אימא, בבקשה, את חייבת להאמין לי!‬
‫היא הרגה את כל ה...‬
‫איליי!‬
‫איליי! עצור!‬
‫איליי.‬ ‫-היא העבירה אותם!‬
‫היא יודעת שאני יודע.‬ ‫-תירגע.‬
‫את הרגת את המטופלים שלך, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-את עשית עליהם ניסיונות, ואז רצחת אותם!‬
‫אבל הם עדיין כאן! הם עדיין כאן, בבית הזה!‬
‫איליי, תנשום.‬ ‫-תתרחקי!‬
‫אתה חולה יותר ממה שאתה יודע.‬ ‫-תתרחקי ממני! תתרחקו, כולכם!‬
‫חשבתי שהן מנסות לפגוע בי,‬
‫אבל הן אף פעם לא פגעו באיש.‬ ‫זאת היית את כל הזמן.‬
‫איליי, תנשום.‬
‫איליי, אנחנו רק מנסים לעזור לך.‬
‫תפתח את הדלת.‬
‫איליי.‬ ‫-איליי!‬
‫טוב, אנחנו ניכנס בדרך אחרת.‬
‫בואו איתי.‬
‫אימא, אבא, אני צדקתי. המקום הזה הוא לא...‬
‫מה אתם עושים?‬
‫מה אתם עושים? תנו לי לצאת!‬ ‫תנו לי לצאת! אני לא יכול לנשום!‬
‫את לא יכולה להשאיר אותו שם.‬ ‫-אני לא יכול לנשום!‬
‫אנחנו חייבים.‬
‫לא!‬
‫הוא יודע.‬
‫איליי.‬
‫אני יכול לנשום.‬
‫אני יכול לנשום. אני יכול לנשום.‬
‫אימא!‬
‫אימא, אבא, אני לא חולה!‬
‫אני יכול לנשום!‬
‫למה אמרתם לי שאני חולה?‬
‫למה אמרתם לי שאני הולך למות?‬
‫תנו לי לצאת!‬
‫בבקשה, אימא, תני לי לצאת!‬ ‫-רוז.‬
‫תנו לי לצאת!‬
‫רוז.‬
‫אני יודעת שהוא ער, אבל אנחנו כמעט מוכנים.‬
‫אני חייבת לראות אותו.‬ ‫-לא כדאי. אם רק נמשיך...‬
‫אני לא מבקשת.‬
‫איליי.‬
‫איליי, אתה שומע אותי?‬
‫אני מצטערת ששיקרתי לך.‬
‫אף פעם לא היית לך אלרגיה לבחוץ,‬
‫אבל הייתי חייבת לגרום לך להאמין שזה נכון,‬ ‫כדי להגן עליך.‬
‫להגן עליך מהעולם.‬
‫אני יודעת שזה בטח ממש מבלבל,‬
‫ומפחיד,‬
‫אבל אף אחד לא מנסה לפגוע בך, מתוק.‬
‫ושום דבר מזה הוא לא באשמתך.‬
‫זה באשמתי.‬
‫אבל מתוק,‬ ‫אתה חייב לעבור את ההליך האחרון,‬
‫ואז אני מבטיחה לך שאסביר הכל.‬
‫איליי.‬
‫איליי!‬
‫איליי.‬
‫זה היה איליי.‬ ‫-זה היה איליי!‬
‫איליי! לא!‬
‫איליי!‬
‫תפתח את הדלת הזאת!‬
‫תפתח את הדלת!‬
‫מה קורה?‬
‫הם שיקרו לי!‬
‫אני לא חולה!‬
‫היא הולכת להרוג אותי!‬
‫תפתח את הדלת הזאת!‬
‫אתה לא מבין מה קורה כאן!‬
‫אני לא מסוגל לעשות את זה!‬ ‫-אתה כן מסוגל.‬
‫אתה הרבה יותר חזק מהאחרים. ‬
‫איליי! תפתח את הדלת הזאת!‬
‫אל תפחד.‬
‫אל תפחד, איליי.‬
‫לא!‬ ‫-אל תפחד.‬
‫את.‬
‫הם אלה שמפחדים!‬
‫לא! תעזבו אותי!‬
‫לא!‬ ‫-תורידו לו את החולצה.‬
‫תורידו לו את החולצה.‬
‫לא!‬
‫אבא! למה אתה עושה את זה?‬
‫לא!‬
‫מה את עושה?‬
‫רוז.‬
‫מה את עושה?‬
‫הוא צדק.‬
‫היא רוצה להרוג אותו.‬
‫ראיתי את הגופות של הילדים. ‬
‫היא קברה אותם שם למטה.‬
‫היא לא הצילה אף אחד מהם.‬
‫למה אמרת לי שתוכלי להציל אותו?‬
‫כי אני יכולה.‬
‫חשבתי שאני יכולה לרפא את איליי.‬ ‫אלוהים יודע שרציתי.‬
‫התרפיה הגנטית הייתה מצליחה,‬ ‫אם הוא לא היה כל כך חזק.‬
‫המצב שלו קשה מדי.‬
‫אבל עדיין אפשר להציל אותו.‬
‫אימא, על מה היא מדברת?‬
‫אימא!‬ ‫-תתרחקו! תתרחקו!‬
‫שלא תגעו בבן שלי.‬
‫חייבים להוציא אותו מכאן.‬
‫אסור לו לצאת מכאן.‬ ‫אתם יודעים את זה. לא כפי שהוא.‬
‫אני אוציא אותך מכאן, מתוק.‬
‫אנחנו עוזבים.‬
‫מתוק, קח את זה.‬
‫תעזוב אותי!‬ ‫-רוז.‬
‫רוז.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫אתה תעזור לי להוציא אותו מכאן?‬
‫אני אעזור לך.‬
‫אתה מבטיח?‬ ‫-כן.‬
‫תתיר אותו, בבקשה.‬
‫תצילי אותו.‬
‫פול.‬
‫פול, מה אתה עושה?‬ ‫-לא!‬
‫אני יכולה להציל את הנשמה שלו.‬
‫לא, מה אתה עושה? היא תהרוג אותו!‬ ‫-לא!‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫תעזוב אותי! לא, תעזוב אותי!‬
‫לא‬ ‫-אבא!‬
‫רוז!‬ ‫-אבא!‬
‫מה אתה עושה?!‬
‫אבא! אבא, למה אתה עושה את זה?!‬
‫לא! מה אתה עושה?!‬
‫איליי,‬
‫הביאו אותך לכאן באהבה ובתקווה.‬
‫ההורים שלך עובדים איתי יותר זמן ממה שידעת.‬
‫לא, לא!‬
‫המחלה הזאת שלך...‬
‫אני לא חולה. הצלחתי לנשום.‬
‫הצלחתי לנשום.‬
‫המחלה הזאת שלך לא באה מבחוץ.‬
‫היא באה מבפנים.‬
‫מה עשיתי?‬
‫אתה לא עשית שום דבר רע.‬
‫אבל עוד תעשה.‬
‫אימא! אימא, מה קורה?‬
‫בשם האב, הבן, ורוח הקודש.‬
‫אמן.‬
‫סנט מייקל, מלאך השרת,‬
‫מנהיג מפואר של צבא השמיים,‬
‫הגן עלינו במלחמה נגד שליטי עולם החשיכה,‬
‫ורוח הרשע במקומות רמים.‬
‫שמע לתפילתי.‬ ‫-יישמעו תפילותינו בידיך.‬
‫אלוהים עולה.‬
‫אויביו מתפזרים,‬ ‫והשונאים אותו נמלטים מפניו.‬
‫צבא השטן הארור,‬
‫אנו מתכחשים לך בשם האל החי,‬ ‫האל האמיתי, האל הקדוש,‬
‫שכה אהב את העולם עד שנתן לנו את בנו יחידו.‬
‫כדי שהמאמינים בו לא ייכרתו,‬
‫אלא יחיו חיי נצח.‬ ‫כלך לך, נחש, אדון השקרים!‬
‫בשם אדוננו, ישוע הצלוב, הושע אותנו!‬
‫לא!‬
‫מי ייתן שהמים הקדושים האלה יטהרו את העור.‬
‫מי ייתן שהפגיון הזה...‬
‫יטהר את הנשמה.‬
‫מי ייתן שתמצא שלווה ושכחה‬
‫בזרועות האל, איליי.‬
‫איליי!‬
‫לא!‬
‫ד"ר הורן!‬
‫-אלוהים!‬
‫ד"ר הורן! ד"ר הורן!‬
‫קדימה, קומי. אנחנו חייבות לצאת מכאן!‬
‫אלוהים!‬
‫תסתכלו.‬
‫איליי.‬
‫מה היא הכניסה לתוכי?‬
‫שחרר אותן.‬
‫מה את הכנסת לתוכי?‬
‫תרופה.‬
‫כדי שתרגיש יותר טוב.‬
‫שקר!‬
‫מים קדושים.‬
‫רק מים קדושים.‬
‫הזריקות היו של שורש טאניס.‬
‫תרופה לדיכוי, בזמן שהיא עבדה על הגנים שלך.‬
‫מה אני?‬
‫מה אני?!‬
‫אתה הבן שלנו.‬
‫שקר!‬
‫אתה הבן שלי!‬
‫ואבא שלי?‬
‫אני התפללתי, איליי.‬
‫אני התפללתי בכל יום.‬
‫למי התפללת?‬
‫למי התפללת?!‬
‫למי התפללתי?‬
‫אלוהים לא ענה לי.‬
‫אבל אבא שלך ענה.‬
‫הוא הבטיח לי שלא תהיה כמוהו, איליי.‬
‫אבל הוא שיקר.‬
‫השטן תמיד משקר.‬
‫איליי!‬
‫אני רציתי אותך כל כך.‬
‫תסלח לי.‬
‫איליי.‬
‫היי, הודיני!‬
‫ידעתי שאתה חזק יותר מהאחרים.‬
‫האחרים?‬
‫פרי?‬
‫ולושיוס ואגנס.‬
‫האח והאחות למחצה שלך,‬ ‫שלמרבה הצער הלכו לעולמם.‬
‫אבא עושה הרבה.‬
‫אם ידעת כל הזמן, היית יכולה פשוט לספר לי.‬
‫אם הייתי מספרת, היית מאמין לי?ִ‬
‫לפעמים אתה פשוט צריך ללכת בדרך בעצמך.‬
‫חוץ מזה, אסור לנו לשחרר זה את זה.‬
‫למה לא?‬
‫אבא אומר שאתה צריך להרוויח את מקומך.‬
‫אבא שלי.‬
‫אני יכולה לקחת אותך אליו, אם אתה רוצה.‬
‫אתה עדיין סומך עליה?‬
‫קר בחוץ.‬
‫היי, את.‬
‫כן, את נוהגת.‬
‫בואי כבר. יש לנו דרך ארוכה.‬
‫אני נוהגת?‬
‫אלוהים.‬
‫אימא, תנשמי.‬
‫תנשמי.‬
‫תשאפי עמוק פנימה.‬
‫תכבי את כל הנרות שלך.‬
‫תבקשי משאלה.‬
‫בואו נזוז.‬
‫בסדר.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬