Det bränns!
Nej!
Eli?
Är du okej?
Samma dröm igen.
Den där du blev frisk?
Ja.
Så ska det bli, vännen.
Det är därför vi gör det här.
Det här är sista gången, okej?
-Lovar du? -Jag lovar.
Vi kommer dit innan solnedgången.
Nej, att jag blir frisk.
Jag svär.
Du vet väl att jag älskar dig?
Ja.
Nekas också.
Vad är det?
Kortet nekas.
Det är allt jag har.
Tre personer, två nätter?
Det blir $240.
Vi stannade en natt.
UTCHECKNINGSPOLICY - EXTRA NATT DEBITERAS VID UTCHECKNING EFTER 21
Snygg klocka.
Vi går.
Vi slösar tid.
Vi är redo.
Kom igen, vännen.
Jösses, kolla in det där.
Vad i hela världen är det?
Houston, vi har ett problem.
Hej, rymdmannen
Vilken planet är du från, Uranus?
Uranus.
Eli!
Det är jag.
Okej, det är jag.
Mamma, den är sönder. Mamma--
Den är sönder. Hämta tejpen.
-Det är okej, jag har honom. -Han svimmar.
Eli, du är okej.
Andas, Eli.
-Förlåt. -Eli, slappna av.
Han måste andas.
Andas, vännen.
Eli, se på mig. Jag är här.
Så modigt av er skitstövlar att reta det sjuka barnet.
Se inte på dem. Det är bara vi, okej?
Se inte på dem. Se på mig, okej?
Andas.
-Väx upp. -Andas, vännen.
Kan du känna doften av den nybakade tårtan?
Okej, andas in. Känner du?
Blås ut ljusen.
Tryck ihop läpparna.
Sådär. Bra.
Det finns ett par kvar. Blås.
Bra där.
Nu får du önska.
Vad önskade du dig?
Att jag kunde spöa skiten ur dem.
Gör en ny önskan.
Att Dr. Horn kan bota mig.
Ska vi åka?
-Kom igen. -Vi ses.
-Nu drar vi! -Ja!
Hejdå!
Skit!
Skitstövlar!
Skithög.
Så gjorde inte den gamla bilen.
Jag pratade inte om bilen, utan om dig.
Paul!
Han vet att jag skojar.
Men det var inte lätt att få den här läkartiden.
Jag vet.
Det kommer att vara värt det.
Hon utför mirakel.
Eller hur?
Ska du visa mig mitt kort?
Är...
det här ditt kort?
Det är mitt kort.
Hur gör du det där?
Det är inte ditt kort.
Det är en vit lögn.
Jag ljuger inte för dig, vännen.
Eller hur, Paul?
-Han är nervös. -Ja.
Jag saknar DC.
Är det här vi ska bo?
-Det är det, kompis. -Ja.
Bara ett litet tag.
Ta dina saker. Nu sticker vi.
Var är dörrklockan?
Jag vet inte.
Välkommen, familjen Miller. Det här är Dr Horn.
För att skydda husets integritet,
är saneringskammaren den enda vägen in och ut.
Eli, kan du gå in själv?
Vi är bakom dig.
Du är okej.
Du klarar det.
Upp med armarna.
RENGÖR
Hej, Eli.
Jag är doktor Horn.
Hej.
Rose.
Paul.
-Trevligt att träffas. -Dr. Horn.
De här är våra sjuksköterskor, Barbara och Marciela.
Trevligt att träffas.
Gick det bra att hitta hit?
-Hej, herr och fru Miller. -Kalla mig Rose.
Vi är glada att ha er här. Ni är i goda händer.
-Jag vet. -Det är så fint här.
Ensamheten är bra för själen.
Ursäkta mig.
Du kan ta av dräkten nu.
Du är säker.
Tänk om det är förorenat?
Det är det inte, vännen.
Det här är ett rent hus.
-Han är lite blyg. -Ingen fara.
Du måste lita på dig själv först.
Kan du hämta deras väskor?
-Nu direkt. -Absolut.
Följ mig. Jag ska visa dig ditt rum.
-Hur långt tid tar det? -Behandlingen?
Vi gör det i tre steg.
Det kallas virus-genterapi.
Ditt immunförsvar producerar för mycket dåliga antikroppar--
Min kropp har en defekt RAG1-RAG2 gen.
Vilket vi kan rätta till med ett kodat virus.
Du vet en hel del du.
Jag läser.
Rose och Paul, ni ska bo här,
men först går vi till Elis rum.
Kan han inte sova med oss?
Våra patienter måste behandlas i sina egna rum.
Hur länge har du varit en doktor?
Jag har varit en immunolog i 25 år,
men jag startade den här verksamheten för tre år sen.
Hur många patienter har du behandlat?
En hel del.
Och alla blev friska?
Eli, jag vet att du är nervös, men det behöver du inte vara.
Jag kommer att läka dig.
Oroa dig inte.
Det är luftrenaren som låter.
Ibland får den de gamla rören att vibrera.
Det är ett gammalt hus.
Det hade varit övergivet länge innan jag köpte det.
Ska vi?
Vad finns där?
Hela huset har inte anpassats till en renad miljö.
Men oroa dig inte. Förseglingarna är täta.
Ska vi fortsätta?
Eli.
Det här är ditt rum.
Det tar tid att vänja sig,
men jag hoppas att du kan trivas här.
För mig är det ett hem och nu är det ditt hem.
Är vattnet säkert?
Vattnet är helt filtrerat, renare än flaskvatten.
Det var nog länge sen du duschade.
Du kan lita på henne.
Andas.
Det är okej att andas.
Det är okej.
Sådär ja.
Det var länge sen.
Jag älskar dig.
Jag vet.
Var kom den ifrån?
Han kan ha den när vi åker hem. Gillar du den?
Såg du hans ansikte när han tog av dräkten?
Han var så glad.
Kommer du ihåg?
Glad?
Jag har mycket att tänka på.
Jag vet.
Men detta ska fungera.
Allt vi hoppats på...
allt jag bett för är här.
Han kommer att bli frisk.
Vi måste bara tro.
Det gör jag.
Jag har alltid varit troende.
Hej.
Vill du komma in?
Eli?
Gud, du skakar.
Får jag sova med er?
Godmorgon, Eli.
Hur mår du?
Okej.
Jag hörde att du sovit illa.
Något var i mitt rum.
Vad för något?
Jag vet inte.
Det...
andades på fönstret?
Sov du eller var du vaken?
Vaken.
Tror jag.
Mardrömmar är en biverkning av tabletterna du tar.
En del hallucinerar. Det är normalt.
Ska vi börja?
Följer ni inte med?
Mamma?
-Vi måste stanna här. -Vi går ingenstans. Jag lovar.
Eli.
Du kan önska något?
Vad önskade du?
Att jag var modig.
Det är du redan.
Den här vägen.
Stå här.
Upp med händerna.
Seis, sesenta y seis.
Armarna ut.
Vänd dig om.
Vänta.
Virese, Eli. Hitåt.
Varför fotar du mig?
Listo.
Var kommer du ifrån?
Vet du vad som hände med pojken som var för frågvis?
Han fick svar?
Stationer.
När blev du sjuk, Eli?
Fyra år sedan.
Men det är värre nu.
Mina patienter är alla som du.
Alla med bristande immunförsvar.
Tillståndet är latent tills de når din ålder.
Vad tror du det är som gör dig sjuk?
Nål.
Många saker.
Luften, vattnet.
Damm.
Kanske det.
Kanske inte.
För vad är ett autoimmunt syndrom?
När kroppen slåss mot sig själv.
I en normal, frisk kropp,
skapas antikroppar av stamcellerna i benmärgen.
Men i din kropp, är den genen skadad.
Så jag ska ta ett modifierat virus
och injicera det i benmärgen.
Viruset kommer att reparera genen och starta om ditt immunsystem.
Det är som magi.
Eller hur?
Skalpell.
Benstans.
Jag vill att du räknar bakåt från 100.
Ett hundra...
Nittionio...
Nittioåtta...
Fortsätt.
Nittiosju...
Nittiosex...
Nittiofem...
Nittiofyra...
Nittiotre...
Nittiotvå...
Vad...
Dr. Horn?
Dr. Horn, släpp mig.
Det kan jag inte, Eli.
Dr. Horn, det bränns!
-Det är medicinen. -Nej!
Nej, det bränns verkligen!
Då fungerar det.
Jag borde inte gjort det.
Eftersom du är sjuk.
Hur vet du det?
Du är där inne, inte sant?
Det är där ni bor.
Ni är allergiska mot världen, inte sant?
Jag antar det.
Så du har aldrig varit ute?
Jo, det har jag.
Jag föddes inte så här.
Min mamma sa att det var en svår födsel.
Hon var sjuk mycket som gravid.
Eller när hon var gravid,
-men jag var okej tills-- -Är du alltid så här pratglad?
Du är söt.
Jag heter Haley.
Jag bor en bit bort.
Jag heter Eli.
Du heter vadå?
Eli. Mitt namn är Eli.
Nej, det vill jag inte kalla dig.
Vad gillar du?
Vad har du för intressen?
Jag gillar magi, korttrick.
Korttrick?
Wow.
Nej.
Nej, se här.
Vänta lite.
Se, välj ett kort. Vilket som.
Om jag väljer ett kort,
kommer du, vadå,
gissa vilket?
Vill du se ett riktigt trick?
Jag kan tända på grenen med mitt sinne.
Tror du mig inte? Se.
Är du rädd för eld?
Nej.
Jag brukade vara det.
Sen lärde jag mig att bemästra det.
Var är tändstickan?
Vilken tändsticka?
Kom igen. Du vände dig ju om.
Du gömde den i handen och distraherade mig.
En bra magiker avslöjar inte sig.
Kom igen, berätta.
Vad är det för kul med det?
Vissa saker måste man själv lista ut.
Nu måste jag gå.
Vänta.
Jag kan fråga mina föräldrar om du får komma in.
In där?
Nej, tack.
Varför inte?
Jag vill inte skrämma dig,
men det är något... fel
med det stället.
Det skrämmer mig.
Jag borde inte ens vara här.
Kvinnan som sköter stället ogillar mig.
Jag gillar inte henne heller.
Hon är opålitlig.
Opålitlig?
Det är bäst om du inte säger något.
Vi ses, Houdini.
Vad gör du?
Du kan inte vandra runt själv.
Sätt tillbaka den här.
Vart gick hon?
Vem?
Gud,
vi är tacksamma för allt som du givit oss.
Och för tiden vi fått tillsammans som familj.
Och för att du ledde oss till Dr. Horn.
I Jesus namn, amen.
Amen.
Vad tänker du på?
Han är upprörd för att jag skrek på honom.
Jag sa förlåt, men han måste sätta tillbaka droppet.
Han tror inte att jag såg någon i hallen.
-Det finns ett till barn i huset. -En sköterska säkert.
Det var ingen sköterska!
Eli.
Vännen.
Slappna av, okej?
Slappna av.
Det var en annan patient.
Vännen, jag är också rädd.
Jag blir rädd för nya platser, nya människor ibland,
men det måste vara överväldigande för dig.
För kropp och sinne.
Men det är bara vi här.
Jag lovar.
Här. Jag gör det.
Okej.
Ät.
Ser ut som skit.
Smakar som det med.
DYRKA ENKELT
BRINNANDE HANDFLATA
Jag visste det.
"För bäst resultat, öva på mörk plats."
Vem är du?
Nej! Nej, nej!
Eli, Eli! Lyssna på mig!
Nej!
Det är pappa.
Lugn! Lyssna på mig!
-Hörru. -Paul, gör något!
-Vad? -Nej! Nej!
Andas. Andas bara. Andas bara.
Det är... det är medicinen.
Du kanske kan sänka dosen eller något.
Jag menar, om han ser saker...
-Vi har riskerat allt för det här. -Jag vet.
Allt.
-Han var livrädd, Paul. -Låt henne göra sitt jobb.
Jag måste vara ärlig mot er.
Behandlingen tär på Elis kropp,
och en del av symptomen lär öka,
men vi måste fortsätta,
speciellt med procedur 2.
Vad menar du?
Det blir sämre innan det blir bättre.
Hörru.
Var stark, älskling.
Vi är här.
Goda nyheter, Eli.
Vi har jobbat på dina stamceller,
och vi kan bekräfta att genterapiviruset,
rättar till mutationen.
Det här kommer att brännas.
På tre.
Ett, två...
Det är snart över.
-Håll dig lugn. -Det bränns.
Det gör ont!
Det bränns!
Andas.
Allt är som det ska.
Viruset som ska bota dig,
kan inte ta sig över barriären mellan blodet och hjärnan.
Så vi måste penetrera.
Borr.
Slappna av.
Stress gör det värre.
Du kommer att klara det. Det kommer du.
...styrkan att klara det här.
Tror du att böner kommer att hjälpa?
Hur mår han?
Han hade en reaktion idag.
En reaktion?
Ja, det händer.
Hans kropp vill stöta bort cellerna. Okej?
Får jag träffa honom?
Efter att han vilat.
Tack.
Dr. Horn berättade hur stark du var--
-Hon är opålitlig. -Opålitlig?
Va?
Jag tror att hon gör mig sjukare.
Nej, det gör hon inte.
-Det är medicinen. -Jag vet vad jag såg,
och det är inte medicinen.
Om det var det, varför mår jag sämre?
För att det fungerar.
De bra cellerna slåss för dig.
Då kan du känna dig svag.
Jag vill åka.
Vill du åka?
Okej.
Då åker vi. Kom igen.
De säger att du blir bättre.
Vill du åka och fortsätta vara sjuk,
eller vill du stanna och bli frisk?
Nå?
Stanna och bli frisk.
Vem där?
Det är inte verkligt.
Eli.
Inte verkligt. Inte verkligt.
Släpp ut mig!
Snälla!
Nej!
Nej, snälla sluta!
Mamma!
Mamma, pappa, nej!
Vad har du gjort?
Det var inte jag.
Eli, du stod framför garderoben.
Jag gömde mig där inne.
Med glassplitter?
De skrev på mitt fönster med.
-Ditt namn? -Nej. "Lögn."
Du kunde gjort dig illa.
Eli,
ingen av mina patienter har nämnt spöken.
-Hörru! -Nej.
Ingen tror mig!
Jaså nu kommer du.
Vad hände igår kväll?
Skapade jag problem för dig?
Du ser hemsk ut.
Jag mår hemskt.
Vad hände?
Om jag berättar, lova att inte skratta.
Berätta.
Jag tror att huset är hemsökt.
Jag tror något hemskt hänt här.
Nu tror du också att jag är galen.
Nej, det tror jag inte.
Varför skrattade du då?
För att Perry,
ungen som bodde här innan dig, sa samma sak.
-Gjorde han? -Ja.
Vi pratade inte lika mycket,
men han sa att han såg spöken.
Dr. Horn sa att inga patienter sett spöken.
Och du trodde på henne?
Mina föräldrar bad mig.
Och de talar säkert alltid sanning.
Perry sa att ju längre han var där,
ju tydligare såg han dem, och det sa han till doktorn.
Vad sa hon då?
Jag vet inte.
Han skulle börja med procedur 3.
Sen såg jag honom inte mer.
Jag måste härifrån.
Ta din dräkt och gå då.
Jag kan inte.
Jag behöver mina föräldrar.
Vänta lite.
Nej!
Nej, släpp mig!
Nej!
Släpp mig!
Nej! Släpp mig!
Nej. Nej. Nej!
Släpp ut mig! Släpp ut mig!
Nej. Nej. Nej!
Nej.
Nej, stanna!
Nej!
Andas.
Eli, andas.
Andas.
-Andas. -Eli?
Eli?
Vad pågår?
Jag... hörde skrik. Han försökte lämna huset.
De öppnade dörren.
Haldol, 20 cc!
Jag trodde att det här stället var säkert.
Det måste gått en propp.
Du visste om spökena.
Eli, du måste sluta.
Skynda, skynda!
Jag vet om Perry!
Vem... vem är Perry?
-Jag vet inte vad du pratar om. -Lögn.
Vem är Perry?
Lögn!
Du ljuger!
Berätta vad som pågår.
Eli, jag är här.
Se på mig. Jag är här.
Okej? Andas. Andas.
Låt oss önska något.
Jag vill fan inte önska något!
Mamma?
Det finns inget annat alternativ.
Ja.
Jag sa precis att jag inte kan fatta att han försökte lämna.
Den senaste behandlingen gick inte som önskat.
Elis hjärna krigar mot serumet.
Det är därför han inbillar sig saker.
Jag ska ge honom diazepam,
så att han kan vila, och sen,
ska vi inleda den sista steget.
Vänta.
Jag borde ge honom den.
Då accepterar han det lättare.
Jag är inte galen, mamma.
Jag vet det.
Pappa tror det.
Nej, det gör han inte.
-Jo. -Nej, det gör han inte.
Han ser på mig som om han misstror mig.
Du menar som du ser på mig nu?
Det här är svårt för honom.
Att se dig gå igenom det här.
Det var han som fann doktorn.
Han letade överallt efter en doktor.
Vi skulle aldrig tagit hit dig,
om vi inte trodde att du skulle botas.
Du sa ju att du tror på mig?
Ja, jag tror på att du ser saker.
Men...
Men jag tror inte att det du ser finns på riktigt.
Du.
Lita på mig.
Jag vet vilka effekter medicinen kan ha.
Du ser saker du tror är verkliga.
Men de är inte det.
Jag vet hur svårt det är för dig.
Men det är nästan över.
Du måste bara sova lite.
Vad är det?
Vad?
Jag kan inte trolla lika bra som du.
Här.
-Vad är det? -Det hjälper dig sova.
Visa mig.
Kom hit.
Du vet väl att jag älskar dig?
Jag vet.
Tre-ett-sju.
Va?
Okej, lägg dig ner.
Sov sött.
Haley.
Bitch.
Så du lever?
Lyssna.
Sa Perry om spöket ville skada eller hjälpa honom?
Nej. Hurså?
De försökte dra ut mig ur huset,
och jag vet inte om de ville döda mig eller få mig att åka.
Det låter som att de ville döda dig.
Varför tro något annat?
"Lögn"?
De skrev det.
På mitt fönster och min garderob.
Men om du vänder på det...
Tre-ett-sju.
Vad betyder det?
Det är det de försökt berätta.
Som en hemlig kod till en hemlig dörr.
Jag nämnde ingen dörr.
Var inte så misstänksam.
Det var det första jag tänkte på.
Är du också ett spöke?
Vad ger de dig för droger?
Ser jag ut som ett spöke?
Jag tror det är en dörr-kod.
Till den medicinska flygeln.
-Vad finns där? -Svar.
-På vadå? -På varför hon ljuger.
Ska du göra det?
Tänk om de fångar dig?
Alla behöver sömn.
Inte sant?
LÅST ANGE KOD
Lie.
Vad talade du och doktorn om?
Va?
Vad talade du och doktorn om?
Innan jag kom.
Berätta.
Bara att vi måste vara beredda.
På allt.
På allt? Vad menar du?
Hon sa att varje steg har...
risker.
Han hade en svår reaktion sist.
Och för varje chans att han blir frisk, finns det...
-Vad? -En risk att han inte blir det.
Sa hon det?
Ja.
Men hon tror inte att det kommer fungera?
Jag förstår inte.
Hon har botat alla sina patienter.
Det sa du till mig.
Det sa jag till Eli.
Varför ljög du?
Varför ljuga om det?
Försökte bara göra det rätta för Eli.
Du visste att det kunde bli så här, Rose.
Är hans liv i fara?
Är det?
Hur vågar du?
Hur vågar jag?
-Jag åker. -Hur vågar jag?
Jag tar honom med mig.
Efter det du gjorde?
Du är den som ville prova allt!
Eli.
Perry. "Behandling 1."
"Behandling 2."
"Behandling 3."
"Agnes. Behandling 1."
"Behandling 2."
"Behandling 3."
"Lucius. Behandling 1."
"Behandling 2."
"Behandling 3."
Mamma!
Pappa, vi måste åka!
Andas, Rose.
Öppna dörren.
Öppna dörren!
Jag åker,
och jag tar honom med mig.
-Vart? -Varsomhelst.
Så långt bort som möjligt.
Ska du sen hålla honom i en glasbur borta från allt?
Vad är det för liv?
Ett liv där han är älskad.
Ingen mängd kärlek
kan skydda honom.
Det vet du.
Du har sett hur illa det kan bli.
Det kommer att bli värre,
och då är det försent.
Där ute finns det bara lidande.
Det finns bara lidande för honom här.
Här finns det en chans.
Finns det?
Jag måste veta att du kan rädda honom.
Med dig vid hans sida, kan jag det.
Mamma!
Måste kommit in igår.
Pappa.
Pappa, var är mamma? Vi måste åka nu.
-Hon kommer strax. -Nej.
Nej, vi måste åka nu.
Pappa, det är hon. Doktorn.
Jag såg hennes journaler.
Ingen av hennes patienter överlevde det sista steget.
Pappa, alla dog.
Kommer du ihåg den gamla ängen?
Dit vi tog Bronson som valp.
Igår drömde jag
att vi spelade fotboll på den gamla ängen,
och att Bronson jagade bollen.
Han attackerade den. Kommer du ihåg?
Pappa.
Du skrämmer mig.
Nej, kom hit.
Du är så älskad, Eli.
Det vet du.
Ibland är jag avundsjuk på dig, hur din mamma...
säger "Du vet väl att jag älskar dig?" Och du säger...
Jag vet.
Som om det inte betyder något.
Det gör mig glad, att du säger det så.
Kärlek är normalt.
Det finns inget tvivel hos dig.
Eli.
Jag är så ledsen
för allt det här.
Kom hit.
Varför gjorde du så?
Ta honom.
Släpp mig! De har hjärntvättat dig!
Mamma! Pappa!
Ni måste tro mig! Jag såg journalerna!
Släpp mig!
Det är för ditt eget bästa.
Nej!
Nej, hon kommer att döda mig!
Som hon dödat de andra!
Släpp mig!
Varför sövs han inte?
Mamma!
Mamma, snälla, du måste tro mig!
Hon dödade alla sina...
Eli!
Stanna!
-Eli! -Hon flyttade dem!
Hon vet att jag vet.
Lugna dig.
Du dödade dem, inte sant?
Du experimenterade på dem och dödade dem!
Men de är fortfarande här!
De är här i huset!
-Eli, andas. -Bort!
-Du är mer sjuk än du inser. -Bort från mig!
Bort, allihop!
Jag trodde att de ville skada mig,
men de skadar ingen.
Det var du hela tiden.
Eli, andas.
Eli, vi vill bara hjälpa dig.
Öppna dörren.
Eli.
Eli!
Det finns en annan väg in.
Kom med mig.
Mamma, pappa, jag hade rätt, den här platsen är inte--
Vad gör du?
Vad gör du? Släpp ut mig!
Jag kan inte andas!
Du kan inte lämna honom här.
Jag kan inte andas!
Vi måste.
Nej!
Han vet.
Eli.
Jag kan andas.
Mamma!
Mamma, pappa, jag är inte sjuk!
Jag kan andas!
Varför sa ni att jag var sjuk?
Varför sa ni att jag skulle dö?
Släpp ut mig!
-Snälla, mamma, släpp ut mig! -Rose.
Släpp ut mig!
Rose.
Jag vet att han är vaken, men vi är nästan redo.
-Jag måste träffa honom. -Nej, om vi bara fortsätter--
Det var inte en fråga.
Eli.
Eli, kan du höra mig?
Förlåt att jag ljög för dig.
Du var aldrig allergisk mot världen,
men du behövde tro att jag skyddade dig.
Skyddade dig från världen.
Jag vet att det måste vara förvirrande
och läskigt,
men ingen vill skada dig.
Och inget av det här är ditt fel.
Det är mitt.
Men du måste genomgå det sista steget,
och sen lovar jag att jag ska förklara allt.
Eli.
Eli!
Eli.
-Det var Eli. -Det var Eli!
Eli! Nej!
Eli!
Öppna dörren!
Vad händer?
De ljög för mig!
Jag är inte sjuk!
De ska döda mig!
Öppna dörren!
Du förstår inte vad som pågår!
Jag kan inte!
Jo, det kan du.
Du är så mycket starkare än de andra.
Eli!
Öppna dörren!
Var inte rädd.
Var inte rädd, Eli.
-Nej! -Var inte rädd.
Du.
Det är dem som är rädda!
Nej! Släpp mig!
-Nej! -Ta av hans tröja.
Ta av hans tröja.
Nej!
Pappa! Varför gör du det här?
Nej!
Vad gör du?
Rose.
Vad gör du?
Han hade rätt.
Hon vill döda honom.
Jag såg barnens kroppar.
Hon begravde dem där nere.
Hon räddade inte dem.
Varför sa du att du kunde rädda honom?
För att jag kan det.
Jag trodde jag kunde bota Eli. Gud vet att jag ville det.
Genterapin hade fungerat om han inte varit så stark.
Han är för långt gången.
Men han kan räddas.
Mamma, vad pratar hon om?
-Mamma-- -Backa! Backa!
Rör inte min son.
Vi måste få ut honom.
Han kan inte åka, det vet du. Inte som han är.
Jag ska få ut dig, vännen.
Vi ska åka.
Älskling, ta...
-Bort från mig! -Rose.
Rose.
Låt mig hjälpa dig.
Ska du hjälpa mig få ut honom?
Jag ska hjälpa dig.
-Lovar du? -Ja.
Släpp honom fri.
Rädda honom.
Paul.
-Paul, vad gör du? -Nej!
Jag kan rädda hans själ.
Nej, vad gör du?
-Hon kommer att döda honom! -Nej!
-Nej!
Bort från mig! Bort från mig!
-Nej! -Pappa!
-Rose! -Pappa!
Vad gör du!
Pappa! Pappa, varför gör du så här?
Nej! Vad gör du?
Eli,
med kärlek och hopp, tog de med dig hit.
Dina föräldrar har jobbat med mig längre än du tror.
Nej, nej!
Sjukdomen du har--
Jag är inte sjuk. Jag kunde andas.
Jag kunde andas.
Sjukdomen du har kommer inte utifrån.
Den kommer inifrån.
Vad gjorde jag?
Vad har jag gjort?
Du har inte gjort något fel.
Inte än.
Mamma! Mamma, vad händer?
I faderns, sonens och den heliga andens namn.
Amen.
Arkeängeln Sankt Mikael,
skinande ledare av den Himmelska Armén,
försvara oss i striden mot mörkrets härskare,
och ondskans själ.
-Hör min bön. -Hör våra böner.
Gud stiger,
hans fiender är splittrade, och de som hatar honom flyr.
Den fördömda djävulska legionen,
vi förnekar dig vid den levande guden, den sanna guden, den heliga guden,
som älskade världen så, att Han gav oss sin enda son
så att de som tror på honom inte ska förgås,
utan leva för evigt.
Bort, din orm, lögnernas mästare!
I herren Jesus Kristus namn, frigör oss!
Nej!
Må detta vigvatten rena huden.
Må denna dolk
rena själen.
Må du finna frid och förlåtelse
i Herrens armar, Eli.
Eli!
Nej!
Doktor Horn!
-Dr. Horn! -Dios mio!
Dr Horn, Dr Horn!
Kom igen, upp! Vi måste ut härifrån!
Åh herregud!
Se.
Eli.
Vad har hon gett mig?
Släpp dem.
Vad har du gett mig?
Medicin.
För att göra dig frisk.
Lögn!
Vigvatten.
Bara vigvatten.
Injektionerna var av tannisrot.
Hämmande medicin medan hon jobbade med dina gener.
Vad är jag?
Du är vår son.
Lögn!
Du är min son!
Och min far?
Jag bad, Eli.
Jag bad varje dag.
Bad till vem?
Herren svarade mig inte.
Men din far gjorde det.
Han lovade mig att du inte skulle bli som honom.
Men han ljög.
Djävulen ljuger alltid.
Eli!
Jag ville så gärna ha dig!
Förlåt mig.
Eli.
Du, Houdini.
Jag visste att du var starkare än de andra.
De andra?
Perry?
Och Lucius och Agnes.
Din bortgångne halvbror och halvsyster.
Pappa är en kvinnotjusare.
Om du visste hela tiden, kunde du berättat.
Skulle du trott på mig?
Ibland måste man göra saker själv.
Vi får inte frigöra varandra.
Varför inte?
Pappa säger att man måste förtjäna sin plats.
Min pappa.
Jag kan ta dig till honom om du vill.
Litar du ännu på henne?
Det är kallt ute.
Hörru, du där.
Ja, du får köra.
Kom. Vi har en lång väg framför oss.
Ska jag köra?
Åh, gud.
Mamma, andas.
Andas.
Ta ett djupt andetag.
Blås ut ljusen.
Önska något.
Nu åker vi.
Okej.
Undertexter: Alexis Lilja