Pálí to!
Ne!
Eli?
Jsi v pořádku?
Zase se mi to zdálo.
O tom, že ses uzdravil?
Jo.
Uzdravíš se, zlato.
Proto to děláme.
Už jsme skoro tam, ok?
- Slibuješ? - Slibuju.
Do večera tam budeme.
Ne, to že se uzdravím.
Přísahám.
Miluju tě, víš to?
Já vím.
Taky zamítnuta.
Cože?
Zamítnuta.
Víc nemám.
Tři lidi, dvě noci?
240 dolarů.
Byli jsme tu jednu noc.
ZÁKAZNÍCI, KTEŘÍ SE ODHLÁSÍ PO 9:00 BUDOU ÚČTOVÁNI NOC NAVÍC
Pěkný hodinky.
Jdeme.
- Čas běží. - Jsme připraveni.
Pojď, zlato.
Ty vole, sleduj.
Kurva, co to je?
Houstone, máme problém.
Hej, kosmonaute.
Odkud jsi, z Uranu?
Z Uranu.
Eli!
To jsem já.
Neboj, to jsem já.
Mami, roztrhlo se to. Mami, je to...
Roztrhlo se to. Dones pásku.
- To je dobrý, mám ho. - Omdlí.
Eli, jsi v pořádku. Mám pásku.
Dýchej, Eli.
- Promiň. - Eli, uklidni se.
Musí dýchat.
Dýchej, zlato.
Eli, podívej se na mě. Jsem tady.
Jste fakt drsňáci, vy kreténi. Smát se nemocnýmu děcku.
Nedívej se tam. Jsme jen ty a já, ok?
Nedívej se na ně. Dívej se na mě, ok?
Dýchej.
- Probuďte se. - Dýchej.
Cítíš ten čerstvě upečený narozeninový dort?
Nadechni se. Cítíš to?
Sfoukni svíčky.
Sevři rty.
To je ono. Dobře.
Ještě jich pár zbývá. Sfoukni je.
Dobře.
A teď si něco přej.
Co sis přál?
Přeju si, abych je mohl zmlátit.
Přej si něco jinýho.
Aby mě doktorka Hornová vyléčila.
Vypadneme odsud?
- Pojď. - Tak zatím, kámo.
- Vzhůru! - Jo!
Nashle!
Do prdele!
Kreténe!
- Šmejd. - Starý auto tohle nedělalo.
- Nemluvím o autu, mluvím o tobě. - Paule!
Dělám si srandu.
Ale utáhli jsme si opasky, abys mohl k téhle doktorce.
Já vím.
Ale bude stát za to.
Dělá zázraky.
Ok?
Ukážeš mi moji kartu, nebo ne?
Je...
to tvoje karta?
To je moje karta.
Jak to děláš?
To není tvoje karta. Lžeš mi, abych se cítil líp.
Uklidni se. Nelhala bych ti, zlato.
Že, Paule?
- Je nervózní. - Jo.
Stýská se mi po Washingtonu.
Tady budeme bydlet?
- To je ono, kámo. - Jo.
Jen na chvíli.
Vezmi si věci. Jdeme.
Kde je zvonek?
Nevím.
Vítejte, Millerovi. Jsem doktorka Hornová.
Za účelem ochrany celistvosti domu,
je dekontaminační komora jedinou cestou dovnitř a ven.
Eli, můžeš prosím vejít sám jako první?
Budeme hned za tebou.
Budeš v pořádku.
Zvládneš to.
Zvedni ruce, prosím.
ČISTÝ
Ahoj Eli. Jsem doktorka Hornová.
Dobrý den.
Rose.
Paule.
- Ráda vás poznávám. - Paní doktorko.
Moje zdravotní sestry, Barbara a Maricela.
Těší mě.
Našli jste to snadno?
- Dobrý den, pane a paní Millerovi. - Říkejte mi Rose.
Jsme rády, že jste tu. Jste v dobrých rukou.
- Já vím. - Je to tady pěkné.
Samota mi dělá dobře na duši.
Omluvte mě.
Můžeš si to sundat.
Jsi v bezpečí.
- Co když tu jsou nečistoty? - Nejsou, zlato.
Tohle je čistý dům.
- Je trochu plachý. - Žádný spěch. Musíš věřit sám sobě.
Přineste zavazadla.
- Hned to bude. - Ano.
Pojďte se mnou, prosím. Ukážu vám pokoj.
- Jak dlouho to potrvá? - Léčba?
Děláme to ve třech fázích. Říká se tomu virová genová terapie.
Tvůj imunitní systém produkuje moc špatných imunoglobulinů...
Mám v těle vadný gen RAG1 RAG2.
Který můžeme napravit pomocí kódovaného viru. Víš, o čem mluvíš.
Čtu.
Rose a Paule, vy jste na tomto patře, ale nejdřív půjdeme do Eliho pokoje.
Nemůže spát s námi?
Naši pacienti musí být ve vlastních pokojích.
Jak dlouho jste doktorka?
Imunoložka jsem 25 let, ale tenhle dům jsem založila před 3 lety.
Kolik jste měla pacientů?
Docela dost.
A všechny jste vyléčila?
Eli, já vím, že jsi nervózní, ale nemusíš být.
Zlepší se to.
Tím se netrap. To je filtrace vzduchu.
Někdy z toho vibruje staré potrubí.
Je to starý dům.
Než jsem ho koupila, byl dlouho opuštěný.
Půjdeme?
Co je tam dole?
Ne všechno bylo v domě upraveno jako čisté prostředí.
Ale neboj, těsnění jsou vzduchotěsná.
Půjdeme dál?
Eli.
Tohle je tvůj pokoj.
Vím, že si musíš na hodně zvyknout, ale neber to jako zdravotnické zařízení.
Pro mě je to domov a pro tebe prozatím taky.
Voda je bezpečná?
Voda je filtrovaná. Je čistější než balená voda.
Už je to asi dlouho, co jsi měl sprchu.
Můžeš doktorce Hornové věřit.
Dýchej.
Můžeš dýchat.
Je to dobrý.
To je ono.
Konečně.
Miluju tě.
Já vím.
Kdes to vzala?
To je pro něj na cestu zpátky. Líbí se ti to?
Viděl jsi jeho obličej, když sundal ten oblek?
Byl tak šťastný.
Pamatuješ?
Ten pocit?
- Mám toho hodně na mysli. - Já vím.
Tohle zabere.
Všechno, v co doufáme.
Všechno, za co jsem se modlila, je tady.
Bude mu líp.
Musíme tomu věřit.
Věřím tomu.
Vždycky jsem byl věřící muž.
Ahoj.
Chceš jít dovnitř?
Eli?
Celý se třeseš.
Můžu spát dnes v noci u vás?
Dobré ráno, Eli.
Jak se cítíš?
Dobře.
Prý se ti nespalo dobře.
V mém pokoji něco bylo.
- Co to bylo? - Nevím.
Něco jako dýchání na okně.
Spal jsi nebo jsi byl vzhůru?
Vzhůru.
Myslím.
Zlé sny jsou vedlejší účinky imunosupresiv, které bereš.
Někteří pacienti mají halucinace. To je normální.
Můžeme začít?
Vy nejdete?
Mami?
- Musíme tady zůstat, zlato. - Ani se odtud nehneme. Slibuju.
Eli.
Přej si něco.
Co sis přál?
Abych byl statečný.
To už jsi.
Tudy.
Postav se tamhle.
Ruce vzhůru.
Seis, sesenta y seis.
Předpažit.
Otoč se.
Počkej.
Vírese, Eli. Otoč se.
Proč mě fotíte?
Listo.
Odkud jste?
Víš, co se stalo klukovi, který měl moc otázek?
Dostal odpovědi?
Pozice.
Kdy to všechno začalo?
Asi před čtyřmi lety.
Ale teď je to mnohem horší.
Moji pacienti jsou jako ty. Mají poruchu imunitního systému.
Stav zůstává v klidu až do tvého věku.
Z čeho si myslíš, že jsi nemocný?
Jehlu.
Ze spousty věcí.
Ze vzduchu.
Z vody.
Z prachu.
Mohlo by to být tohle.
Nebo něco jinýho.
Co je autoimunitní syndrom ve svém jádru?
Je to tělo bojující proti sobě.
V normálním, zdravém těle vytvářejí kmenové buňky protilátky v kostní dřeni.
Ale v tvém těle je ten gen poškozený.
Tak vezmu tento speciálně upravený virus a vstříknu ho do dřeně.
Tento virus ten gen napraví a resetuje celý tvůj imunitní systém.
Jako kouzlo.
Ok?
Skalpel.
Kostní štípáky.
Začni odpočítávat od 100.
100...
99...
98...
Počítej.
97...
96...
95...
94...
93...
92...
Co...
Doktorko Hornová?
Pusťte mě.
To nemůžu, Eli.
To pálí!
- To jsou ty léky. - Ne!
Ne, fakt to pálí!
To znamená, že to funguje.
To jsem neměla dělat.
Když jsi nemocnej.
Jak to víš?
Jsi tam uvnitř, ne?
Všichni takový tam jsou.
Říká se, že jste alergičtí na svět.
Dalo by se to tak říct.
Tys nikdy nebyl venku?
Byl.
Chci říct, takhle jsem se nenarodil.
Máma říká, že měla těžký porod.
Bylo jí špatně, když jsem byl těhotnej. Nebo když byla ona těhotná, ale...
- Donedávna mi bylo dobře. - To vykládáš všem?
Jsi roztomilej.
Jsem Haley.
Bydlím kousek dál.
Já jsem Eli.
Co?
Eli. Jmenuju se Eli.
Ne, to se mi nelíbí.
Chci ti říkat jinak.
Co tě baví?
Co rád děláš?
Mám rád kouzla, karetní triky.
Karetní triky?
No páni.
Ne.
Ne, sleduj.
Vydrž.
Podívej. Vyber si kartu, jakoukoli.
Počkej, já si vyberu kartu
a pak co, ty jako uhodneš,
která karta to byla?
Chceš viděl opravdový kouzlo?
Tuhle větvičku zapálím svou myslí.
Nevěříš? Sleduj.
Bojíš se ohně?
Ne.
Dřív jsem se ohně bála, ale pak jsem se ho naučila ovládat.
Kde je ta sirka?
Jaká sirka?
Zapálila jsi ji, když ses otočila. Ukryla jsi ji a odvedla mou pozornost.
- Dobrý kouzelník své triky neprozrazuje. - No tak, řekni.
To už pak není zábava.
Na nějaký věci musíš přijít sám.
Musím jít.
Počkej.
Můžu se zeptat rodičů, jestli můžeš dovnitř.
Tam?
Ne, díky.
Proč ne?
Hele, nechci tě vyděsit, ale...
je tam něco... divnýho
v tom domě.
Děsí mě to.
Vlastně tady ani nemám být.
Ta ženská, co to tam vede,
mě nemá ráda.
Já ji taky ne. Je...
záludná.
Záludná?
Radši nikomu nic neříkej.
Tak zatím, Houdini.
Co to děláš?
Nemůžeš se tady potulovat sám.
Dej si to zpátky do ruky.
Kam šla?
Kdo?
Pane,
jsme vděčni za všechno, co jsi nám dal.
A za tyto chvíle, které spolu trávíme jako rodina.
A hlavně za to, že jsi nám do cesty poslal doktorku Hornovou.
Ve jménu Ježíše, amen.
Amen.
Na co myslíš, zlato?
Křikl jsem na něj, tak je naštvanej.
Omluvil jsem se, ale musí si dát kapačku.
Nevěří mi, že jsem na chodbě někoho viděl.
- Je tu ještě jedno dítě. - Nejspíš jedna ze sester.
Nebyla to sestra!
Eli.
Zlato.
Uklidni se, ok?
Uklidni se.
Byl to další pacient.
Taky se bojím, zlato.
Někdy mám strach z nových míst a nových lidí,
ale pro tebe toho musí být až moc.
Pro tvé tělo i mysl.
Ale kromě nás tu nikdo není.
Slibuju.
Udělám to.
Tak...
a teď jez.
- Vypadá to jako sračky. - A taky to tak chutná.
ZÁKLADNÍ VYHÁČKOVÁNÍ
HOŘÍCÍ DLAŇ
Já to věděl.
„Pro nejlepší výsledky, trénuj na temném místě.“
Kdo jsi?
LEŽ
Ne!
Eli! Poslouchej mě!
Ne!
To je táta.
Jen klid. Poslouchej mě.
- Hej. - Paule, udělej něco!
- A co? - Ne!
Dýchej. Jen dýchej.
To jsou ty léky.
Možná byste mohla snížit dávku.
- Jestli má vidiny... - Pro tohle jsme riskovali všechno.
- Já vím. - Všechno.
- Byl vyděšenej. - Nech ji dělat svou práci.
Nebudu vám nic nalhávat.
To, co tu děláme, je pro jeho tělo těžký
a některé příznaky z jeho stavu vyjdou na povrch,
ale musíme zachovat průběh léčby, zvlášť ve druhé fázi.
Proč? Co tím myslíte?
Bude to horší, než se to zlepší.
Hej.
Buď silnej, zlatíčko.
Jsme tady.
Dobré zprávy, Eli.
Pracovali jsme na tvých buňkách
a můžeme potvrdit, že virus genové terapie
mutaci opravuje.
Bude to trochu pálit.
Na tři.
Jedna, dva...
Než se naděješ, bude po tom.
- Zůstaň v klidu. - Pálí to.
Bolí to!
Pálí to!
Dýchej.
Takhle to má být.
Virus, který vyléčí tvoji nemoc, není schopen překročit
hematoencefalickou bariéru, tak musíme proniknout.
Vrták.
Klid.
Stres tvoje příznaky zhorší.
Budeš v pořádku.
...sílu to překonat.
Myslíš, že nám modlení pomůže?
Jak mu je?
Dnes měl malou reakci.
Reakci?
Ano, je to docela běžné.
Jeho tělo ty nové buňky odmítne, jako v každé transplantaci. Ok?
Můžu za ním?
Až si odpočine.
Děkuju.
- Doktorka mi řekla, jak jsi byl silný... - Je záludná.
- Záludná? - Cože?
- Myslím, že můj stav zhoršuje. - Ne, Eli.
- To jsou ty léky. - Vím, co jsem viděl a léky to nejsou.
A i kdyby byly, proč se cítím hůř?
Protože to funguje.
Dobré buňky bojují s těmi špatnými.
Budeš se cítit slabý.
Chci odejít.
Chceš odejít?
Dobře.
Jdeme. No tak.
Doktorka říká, že se zlepšuješ.
Chceš odejít a být navždy nemocný, nebo zůstat a zlepšit se?
Co si vybereš?
Zůstat a zlepšit se.
Kdo je tam?
To není doopravdy.
Eli.
To není doopravdy.
Pusťte mě ven!
Prosím!
Ne!
Ne, prosím přestaň!
Mami!
Mami, tati, ne!
LEŽ
Cos to udělal?
Já to nebyl.
- Eli, stál jsi přede dveřmi skříně. - Protože jsem se tam schoval.
Se střepy od skla?
Napsali to i na okno.
- Tvoje jméno? - Ne. „Lež“.
Mohl sis ublížit, zlato.
Eli,
žádný z mých pacientů duchy nikdy nezmínil.
- Hej! - Ne.
Nikdo mi nevěří!
Podívejme se, kdo přišel.
Co se včera večer stalo? Máš kvůli mně průšvih?
Vypadáš hrozně.
Cítím se hrozně.
Co se stalo?
Ale slib mi, že se nebudeš smát.
Vyklop to.
V tomhle domě straší.
Myslím, že se tu něco stalo.
No, a teď si taky myslíš, že jsem blázen.
Nemyslím si, že jsi blázen.
Tak proč ses smála?
Protože Perry,
kluk, co tu byl před tebou, řekl totéž.
- Vážně? - Jo.
Nemluvila jsem s ním tak moc jako s tebou, ale řekl, že vidí duchy.
Doktorka říkala, že žádný pacient ducha neviděl.
A ty jí věříš?
- Máma s tátou říkají, ať jí věřím. - Rodiče ti určitě vždycky říkají pravdu.
Perry říkal, že čím déle tam byl, tím víc je viděl a dr. Hornové to řekl.
A co na to řekla?
Nevím.
Chystal se na třetí fázi.
A pak už jsem ho neviděla.
Musím odtud vypadnout.
Tak si dej oblek a běž.
Nemůžu.
Bez rodičů venku nepřežiju.
Počkej tady.
Ne!
Ne, pusťte mě.
Ne!
Pusťte mě!
Ne! Pusťte mě!
Ne!
Pusťte mě ven!
Ne!
Ne.
Ne, přestaňte!
Ne!
Dýchej.
Eli, dýchej.
Dýchej.
- Dýchej. - Eli?
Eli?
Co se děje?
Slyšela jsem křik. Snažil se opustit dům.
Otevřeli dveře.
Haldol, 20 cc!
- Říkala jste, že je dům zajištěný. - Asi došlo ke zkratu.
- Vy o těch duchách víte. - Eli, přestaň s tím.
Pospěš!
Vím o Perrym!
Kdo je Perry?
- Nevím, o čem mluvíš. - Lež.
Kdo je Perry?
Lež!
Jste lhářka!
Řekněte mi někdo, co se tu děje.
Eli, jsem tady.
Podívej se na mě. Jsem tady.
Dobře? Dýchej.
- Budeme si něco přát. - Nechci si kurva nic přát!
Mami?
- Takže v tuto chvíli není jiná možnost. - Jo.
Právě jsem říkal, že nemůžu uvěřit že se pokusil odejít.
Poslední léčba nešla podle plánu. Eliho mozek proti séru bojuje.
Proto blouzní a cítí se tak zle.
Dám mu diazepam,
aby mohl až do rána odpočívat a pak
zahájíme poslední fázi.
Počkejte.
Myslím, že bych mu to měla dát já.
Ode mě to přijme.
Nejsem blázen, mami.
Já vím, že ne.
Táta si to myslí.
Ne, nemyslí.
- Nemyslí. - Ale ano.
Dívá se na mě, jako by mi nevěřil.
Stejně jako se na mě díváš teď ty?
Je to pro něj těžký.
Dívat se, čím procházíš.
To on našel doktorku Hornovou.
Hledal všude, aby našel doktora, který ti pomůže.
Nepřivezli bychom tě sem,
kdybychom si nemysleli, že bys mohl žít normálně.
- Tys řekla, že mi věříš. - Já věřím, že jsi něco viděl. Já jen...
nevěřím, že to, co jsi viděl, je skutečné.
Hej.
Věř mi.
Vím, jaké mohou mít léky na mysl účinky.
Něco vidíme a přísaháme, že je to skutečný.
Ale není.
Vím, jak je to pro tebe těžký.
Ale je skoro po všem.
Musíš se trochu vyspat.
- Co je to? - Co?
Co?
Nejsem v tom moc dobrá.
Tady máš.
- Co je to? - Pomůže ti to spát.
Ukaž.
Pojď sem.
Miluju tě, víš to?
Já vím.
Tři, jedna, sedm.
Cože?
Ok, lehni si.
Sladké sny.
Haley.
Mrcho.
Pořád naživu, co?
Hele, neřekl Perry, jestli mu ten duch chtěl ublížit nebo pomoct?
Ne, proč?
Protože mě chtěli vytáhnout z domu
a nevím, jestli mě chtěli zabít, nebo nechat odejít.
Zní to, jako by tě chtěli zabít. Proč by ti chtěli pomoct?
Lie?
To napsali oni.
Na okno a na dveře od skříně.
Ale když to obrátíš...
Tři, jedna, sedm.
Co to znamená?
Tohle se mi celou dobu snažili říct.
- Jako tajný kód od tajných dveří. - Neříkám, že to jsou dveře.
Nedívej se tak podezřele. Byla to první věc, co mi vlítla do hlavy.
Ty nejsi duch, nebo jo?
Co ti dávají za prášky? Vypadám jako duch?
Myslím, že je to kód od dveří. V lékařském křídle.
- Co je tam? - Odpovědi.
- Na co? - Na to proč lže.
Uděláš to?
Co když tě chytnou?
Všichni musí spát.
Že?
ZAMKNUTO ZADEJTE PŘÍSTUPOVÝ KÓD
Lež.
O čem jsi s doktorkou Hornovou mluvil?
Co?
O čem jsi s doktorkou Hornovou mluvil?
Než jsem přišla.
Povídej.
Jen abychom byli připraveni.
Na všechny možnosti.
Všechny možnosti? Co tím myslíš?
Říkala, že s každou fází existují...
inherentní rizika.
Na tu poslední měl špatnou reakci.
A buď se z toho dostane nebo...
- Co? - Nebo ne.
To ti řekla?
Tak to řekla.
Ona si nemyslí, že to bude fungovat?
Nechápu to.
Vyléčila všechny své pacienty. Tohle jsi mi řekl.
Tohle jsem řekla Eliovi.
Proč jsi mi lhal?
Proč jsi mi o tom lhal?
Snažil jsem se pro něj udělat to nejlepší.
Věděla jsi, že tahle možnost existuje.
Je jeho život v nebezpečí?
Je?
Jak se opovažuješ?
Jak se opovažuju?
- Odcházím. - Jak se opovažuju?
- Beru ho s sebou. - Po tom, co jsi udělala?
To ty jsi chtěla zkusit cokoli!
Eli.
LÉČBA 1
Perry. Léčba 1.
Léčba 2.
Léčba 3.
Agnes. Léčba 1.
Léčba 2.
Léčba 3.
Lucius. Léčba 1.
Léčba 2.
Léčba 3.
Mami!
Tati, musíme odjet!
Nadechni se, Rose.
Otevřete dveře.
Otevřete ty dveře!
Odjíždím...
a beru ho s sebou.
- Kam půjdete? - Kamkoli.
Co nejdál.
A držet ho ve skleněné kleci pryč od světa?
Co je to za život?
Život, kde je milován.
Žádná láska
ho neuchrání před svým stavem.
To víte.
Sama jste viděla, jak zlé to může být.
Bude to jen horší a pak už bude pozdě.
Tam venku je jen utrpení.
Pro něj je utrpění jen tady.
Tady je ještě šance.
Jo?
Potřebuju vědět, že ho můžete zachránit.
S vámi po mém boku ho můžu zachránit.
Mami!
Asi sem vletěl včera večer.
Tati.
Tati, kde je máma? Musíme hned odejít.
- Bude hned zpátky. - Ne.
Ne, musíme jít hned teď.
Tati, je to ona, doktorka Hornová.
Viděl jsem její záznamy.
Žádný pacient nepřežil třetí fázi.
Tati, všichni zemřeli.
Pamatuješ si tu starou louku?
Kam jsme chodili s Bronsonem, když byl štěně.
V noci jsem měl sen,
že jsme si tam hráli s balónem
a Bronson za ním běhal.
Útočil na něj. Pamatuješ, jak to dělával?
Tati.
Děsíš mě.
Ne, pojď sem.
Jsi tak milován, Eli.
To přece víš.
Někdy ti závidím, jak ti máma...
říká „Miluju tě, víš to?“ A ty řekneš...
Já vím.
Jako kdyby to pro tebe nic nebylo.
Jsem rád, že to říkáš, jako by to nic nebylo.
Láska je normální.
Nemáš o tom pochyb.
Eli.
Moc mě to mrzí.
Tohle všechno.
Pojď sem.
Proč jsi to udělal?
Odveďte ho do vyšetřovny.
Pusťte mě! Vymyly ti mozek!
Mami! Tati!
Musíte mi věřit! Viděl jsem ty záznamy!
Pusťte mě!
Je to pro tvoje dobro.
Ne!
Ne, ona mě zabije!
Jako zabila ty ostatní!
Pusťte mě!
- Proč to sedativum nefunguje? - Mami!
Mami, prosím, musíš mi věřit!
Zabila všechny její...
Eli!
Eli! Stůj!
- Eli. - Dala je jinam!
Ví, že to vím.
Uklidni se.
Zabila jste své pacienty, že?
Experimentovala jste na nich a pak jste je zabila!
Ale jsou pořád tady! Jsou pořád v tomhle domě!
- Eli, dýchej. - Zpátky!
- Jsi velmi nemocný. - Nepřibližujte se!
Držte se zpátky!
Myslel jsem, že mi chtějí ublížit, ale není to tak.
Jste to vy.
Eli, nadechni se.
Eli, všichni se ti jen snažíme pomoct.
Otevři ty dveře.
Eli!
Dostaneme se tam jinak. Pojďte se mnou.
Měl jsem pravdu, tohle místo není...
Co to děláte?
Pusťte mě ven!
Nemůžu dýchat!
Nemůžete ho tam nechat.
Nemůžu dýchat!
Musíme.
Ne!
On to ví.
Eli.
Můžu dýchat.
Mami!
Mami, tati, nejsem nemocnej!
Můžu dýchat!
Proč jste mi řekli, že jsem nemocnej?
Proč jste mi řekli, že umřu?
Pusťte mě ven!
- Prosím, mami, pusť mě ven! - Rose.
Pusťte mě ven!
Rose.
Vím, že je vzhůru. Jsme skoro připraveny.
- Musím ho vidět. - Nedělejte to. Když postoupíme...
Neptám se.
Eli.
Eli, slyšíš mě?
Promiň, že jsem ti lhala.
Nikdy jsi nebyl alergický na venek,
ale musel jsi tomu věřit, abych tě ochránila.
Před světem.
Vím, že to musí být hodně zmatený
a děsivý,
ale nikdo se ti nesnaží ublížit, zlato.
A není to tvoje vina.
Je to moje vina.
Ale musíš podstoupit poslední fázi
a pak ti to všechno vysvětlím, slibuju.
Eli.
Eli!
Eli.
- To byl Eli. - Eli!
Eli! Ne!
Eli!
Otevři ty dveře!
Otevři dveře!
Co se děje?
Lhali mi.
Nejsem nemocnej.
Zabijou mě!
Otevři ty dveře!
Nechápeš, o co tu jde!
Nedokážu to!
Ale dokážeš.
Jsi silnější než ti ostatní.
Eli!
Otevři ty dveře!
Neboj se.
Neboj se, Eli.
- Ne! - Neboj se.
Ty.
Oni jsou ti, kdo se bojí!
Ne! Pusťte mě!
- Ne! - Sundejte mu košili.
Sundejte mu košili.
Ne!
Tati! Proč to děláš?
Ne!
Co to děláš?
Rose.
Co to děláš?
Měl pravdu.
Chce ho zabít.
Viděla jsem těla těch dětí.
Pohřbila je tam dole.
Žádné nezachránila.
Proč jste mi řekla, že ho můžete zachránit?
Protože můžu.
Myslela jsem, že ho vyléčím. Bůh ví, že ano.
Terapie by fungovala, ale je moc silný.
Už je pozdě.
Ale pořád může být spasen.
Mami, o čem to mluví?
- Mami... - Zpátky!
Nesahejte na mého syna.
- Jdeme odsud. - Nemůže odejít, to víte. Ne tak, jak je.
Dostanu tě odsud, zlato.
Odejdeme.
Zlato, oddělej...
- Nech mě! - Rose.
Rose.
Pomůžu ti.
Pomůžeš mi ho odsud dostat?
Pomůžu ti.
- Slibuješ? - Ano.
Rozvaž ho, prosím.
Zachraňte ho.
Paule.
- Co to děláš? - Ne!
Zachráním mu duši.
Ne, co to děláš?
- Zabije ho! - Ne!
- Ne!
Nech mě! Ne, nech mě!
- Ne! - Tati!
- Rose! - Tati!
Co to děláš!
Tati, co to děláš?
Ne! Co to děláš?
Eli,
přivedli tě sem s láskou a nadějí.
Tvoji rodiče se mnou pracují déle, než si myslíš.
Ne!
- Nemoc, kterou máš... - Nejsem nemocnej, dýchal jsem.
Dýchal jsem.
Nemoc, kterou máš nevychází z venku.
Vychází zevnitř.
Co jsem udělal?
Nic špatnýho jsi neudělal.
Ale uděláš.
Mami, co se děje?
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého.
Amen.
Archanděli, svatý Michaele,
zářný vůdce Nebeské armády,
braň nás v boji proti světovládcům temnoty
- a proti duchovním silám zla, vyslyš nás. - Vyslyš naše modlitby.
Bůh povstane,
jeho nepřátelé prchnou, a ti, kdo jej nenávidí před ním utečou.
Proklatá ďábelská legie,
zříkáme se tě při živém Bohu, při pravém Bohu, při svatém Bohu,
který tak miloval svět, že nám dal svého jednorozeného Syna
aby ti, kdo v něj věří nezahynuli,
ale měli věčný život.
Zmiz, hade, pane lží!
Ve jménu našeho Pána Ježíše Krista, vysvoboď nás!
Ne!
Ať tato svěcená voda očistí kůži.
Ať tahle dýka
očistí duši.
Ať najdeš klid a odpuštění
v náručí Pána, Eli.
Eli!
Ne!
Doktorko!
- Doktorko! - Dios mío!
Ne, doktorko Hornová!
Vstávejte, musíme odtud zmizet!
Panebože!
Dívejte se.
Eli.
Co do mě dávala?
Nech je jít.
Co jsi do mě dávala ty?
Léky.
Aby ti bylo líp.
Lež!
Svěcenou vodu.
Jen svěcenou vodu.
V injekcích byl tanisový kořen.
Léky na potlačení, když pracovala na tvých genech.
Co jsem?
Jsi náš syn.
Lež!
Jsi můj syn.
A můj otec?
Modlila jsem se, Eli.
Modlila jsem se každý den.
Ke komu ses modlila?
Ke komu?
Ke komu ses modlila?
Pán mi neodpověděl.
Ale tvůj otec ano.
Slíbil mi, že nebudeš jako on, Eli.
Ale lhal.
Ďábel lže vždycky.
Eli!
Zoufale jsem tě chtěla.
Odpusť mi.
Eli.
Hej, Houdini.
Věděla jsem, že jsi silnější než ostatní.
Ostatní?
Perry?
A Lucius a Agnes.
Tvoji zesnulí nevlastní sourozenci.
Táta dost cestuje.
Když to víš, mohla jsi to říct hned.
Věřil bys mi?
Někdy si tím musíš projít sám.
A navíc nesmíme jeden druhého vysvobodit.
Proč ne?
Táta říká, že si musíš své místo zasloužit.
Můj táta.
Vezmu tě za ním, jestli chceš.
Pořád jí věříš?
Je chladno.
Hej, ty.
Jo, řídíš.
Jedeme. Je to dlouhá cesta.
Já řídím?
Bože můj.
Mami, dýchej.
Dýchej.
Zhluboka se nadechni.
Sfoukni všechny svíčky.
Něco si přej.
Jedeme.
Ok.
NETFLIX, PARAMOUNT PICTURES A PARAMOUNT PLAYERS UVÁDÍ
Překlad titulků: Leona Filipová