‪NETFLIX PREZINTĂ
‪Scrisori.
‪Nu se mai scriu prea multe ‪în prezent, nu?
‪Dar sigur e una ‪pe care n-o uiți niciodată.
‪O trimiți unui nene durduliu ‪în costum roșu
‪și, dacă ai fost cuminte,
‪cât de cât,
‪îți va aduce o jucărie.
‪Cu toate astea, nimeni nu se întreabă ‪cum a început totul.
‪Aceasta este o poveste despre scrisori ‪și începe...
‪cu aceasta.
‪ACADEMIA POȘTALĂ REGALĂ
‪...74, 75, 76,
‪77, 78, 79,
‪- 80! ‪- Dle sergent de instrucție!
‪Telegramă de la conducere ‪pentru unul dintre cadeți.
‪E pentru el, domnule.
‪Cadet Johansen!
‪Stai!
‪Nu-mi spune, lasă-mă să ghicesc.
‪Renunț. Cine ești?
‪Dle sergent.
‪Dle sergent de instrucție. Ia loc! ‪O cafea, un cappuccino?
‪Nu trebuia să fii la cursul de călărie?
‪Nicio grijă, îmi ține cineva locul.
‪Telegramă de la Ministrul Poștei.
‪Poftim?
‪Dle sergent, serios?
‪Nu te juca cu mine.
‪Poftim! Ține astea.
‪Mă așteptam să ajungă mai devreme,
‪dar, da, am fost chemat ‪în bârlogul lupului.
‪Anulează comanda ‪pentru cafeaua sergentului.
‪Poftim! Termin-o pe a mea, ‪mie nu-mi mai trebuie.
‪O să mai arunc o privire în jur, ‪ca să pot uita locul ăsta.
‪Așa, gata. Să mergem!
‪Nouă luni.
‪Au trecut nouă luni
‪de când mi-am folosit toată influența
‪ca să fii admis ‪la Academia Poștală Regală.
‪De fapt, nouă luni și șase zile,
‪dar cine mai numără?
‪Ce? Fără crutoane?
‪Zău așa...
‪Ești de acord să-ți analizăm progresul?
‪Categoric.
‪- Sergent. ‪- Da, dle.
‪Triere și arhivare:
‪eșec total.
‪Îngrijirea și manevrarea ‪porumbeilor călători:
‪performanță lamentabilă.
‪Transportul mărfurilor fragile:
‪cel mai slab din istorie.
‪Așadar, ai auzit.
‪Dar am făcut tot ce se putea, nu-i așa?
‪Deci, îmi fac bagajele ‪și plec acasă. Păcat!
‪Fir-ar să fie!
‪- Stai pe loc. ‪- Nu, tată.
‪Ai dreptate. Când mă voi maturiza?
‪Când voi înceta să irosesc ‪toate oportunitățile
‪pe care mi le vâri pe gât cu blândețe,
‪ca să devin bărbat?
‪Ar trebui să stau liniștit
‪și să-mi evaluez prioritățile,
‪înfășurat în cearșafuri de mătase,
‪savurând niște caviar și un pahar de rom.
‪Crezi c-am să permit să eșuezi înadins
‪și să te întorci fluierând
‪la o viață plină de privilegii, ‪fără scop sau sens?
‪Păi, da. Unde altundeva aș...
‪Felicitări! Ești poștaș acum.
‪Ce sunt?
‪Va trebui să înființezi ‪un oficiu poștal în...
‪Smeerensburg.
‪Ai la dispoziție un an.
‪Poftim? Un an? Unde? Smeerensburg?
‪Ce se întâmplă? Tată?
‪Șase mii de scrisori ar fi de-ajuns.
‪Timbrate cu mâna ta.
‪Și ascultă-mă bine, Jesper.
‪Dacă nu procesezi șase mii de scrisori,
‪te dezmoștenesc.
‪Fără apartamente luxoase,
‪diligență, haine alese, gale fastuoase.
‪Toate se duc.
‪Te așteaptă un locșor călduț în sărăcie.
‪- Dar... ‪- Șase mii de scrisori, un an.
‪Nu poți trișa, mitui ‪și nu te poți fofila nicicum.
‪Tată, zău așa! Eu sunt!
‪Hai să discutăm, nene!
‪Sunt băiatul tău, Jesper. Micul Jespy.
‪Mai ții minte? ‪„Tati, pot să te ajut cu scrisorile?
‪Pot să te ajut să pui scrisorile în plic
‪și să pui timbrele pentru...”
‪Stai!
‪Știi ce greu se calcă uniforma asta?
‪Nici eu nu știu, ‪dar cuiva i-au trebuit ore întregi.
‪Hei! Burghard.
‪O față prietenoasă, în sfârșit! ‪Poți să crezi...
‪Burghard, încă n-am urcat în diligență. ‪Burghard?
‪Dle, nu sunt împotriva disciplinării, ‪dar Smeerensburg...
‪Nu e puțin exagerat?
‪Băiatul ăsta are nevoie ‪de ceva care să-l trezească. Cine știe...
‪Poate că într-o zi ‪îmi va mulțumi pentru asta.
‪Mulțumesc, tată.
‪E cu adevărat minunat. ‪Mulțumesc din inimă.
‪E fantastic, tată.
‪Fantastic, zău așa!
‪Mulțumesc, tată!
‪Mulțumesc!
‪Ador șareta asta groaznică.
‪Mulțumesc din suflet.
‪Mulțumesc, mulțumesc...
‪Întoarce-te la răscruce,
‪iar la copacul uscat ia-o la stânga. ‪Cu plăcere.
‪Poftim? Nu m-am rătăcit.
‪Ba da, crede-mă.
‪Ești amuzant. Frumoasă barcă.
‪Aș putea să urc și eu pe ea azi?
‪Ce ai spus?
‪Sunt noul poștaș din Smeerensburg,
‪care e pe o insulă înconjurată de ape,
‪deci îmi trebuie o barcă, iar tu ai una.
‪Ai început să faci legătura?
‪Vremea e mereu așa?
‪Acum e un val de aer cald.
‪Acolo e! Smeerensburg.
‪Încântător, nu-i așa? ‪Ar trebui să-l vezi primăvara.
‪Atunci își arată splendoarea ‪tot cenușiul ăsta!
‪Ce s-a întâmplat aici?
‪Tradițiile locului.
‪Folclor ceva mai bizar.
‪Lucruri care fac parte din cultura vie ‪a acestui straniu orășel.
‪Nu! Opriți-vă...
‪Ștrengari neastâmpărați!
‪Unde e lumea?
‪Lumea?
‪Credeam că va fi un soi de primire.
‪Așa e, primirea, desigur.
‪Bine că mi-ai amintit. ‪Sună clopotul de acolo
‪și va începe ceremonia de primire.
‪- Clopotul? ‪- Da.
‪Încearcă. Vor ieși cu toții afară, ‪va fi și o orchestră,
‪un bufet de gustări, plus cheile orașului.
‪Ditamai ceremonia de primire.
‪Serios?
‪- Aici? ‪- Bineînțeles.
‪Nu e un lucru obișnuit
‪să vină aici un nou poștaș ‪tocmai de la oraș.
‪Ce se întâmplă?
‪Al meu!
‪Mă mușcă! Jos cu voi! Lăsați-mă!
‪Nu-i așa că e frumos?
‪Și credeai că te-au uitat.
‪Scoate-mă de aici, repede!
‪Ce se întâmplă aici?
‪- De ce ați înlemnit toți? ‪- Poftim!
‪Ia te uită cine a aruncat prosopul.
‪Am aruncat prosopul? Noi?
‪Asta e bună.
‪Recunoaște! Ați cedat ‪și ați sunat clopotul.
‪Un Ellingboe? Niciodată!
‪- Nu ridica tonul! ‪- A fost un laș de-ai tăi!
‪- Clar! ‪- Voi ați sunat!
‪Știi bine că voi...
‪V-ați fofilat de frică ‪și dați vina pe noi!
‪- Incredibil! ‪- Noi deszăpezeam...
‪Ce ați găsit acolo, copii?
‪Al meu!
‪Dovlecel, arată-i lui tati ce-ai găsit.
‪Al meu.
‪Nu așa se tratează o persoană.
‪În mod sigur nu această persoană.
‪O secundă, stați să...
‪Un poștaș?
‪- Scutește-mă! ‪- Când vor înțelege?
‪Ne-au mai trimis un poștaș!
‪În regulă.
‪Nu știți cine sunt, ‪așa că vă iert de data asta.
‪Bine? Dar să știți că nu sunt ‪cu adevărat poștaș.
‪Ba sunt, fiindcă e afacerea familiei.
‪- Tata e... Mai bine lasă... ‪- Unde eram?
‪- ...e lungă povestea. ‪- Clopotul, te rog.
‪Viața e prea scurtă ‪ca să detaliez, dar...
‪ȘCOALĂ
‪Vino la tejghea.
‪Ies imediat.
‪Ascultă, oricine ai fi, te avertizez!
‪Nu vrei să te pui cu mine, auzi?
‪Îți crapă nasul! Ce duhoare!
‪Nu mai am crap, ci doar hering și mihalț.
‪Uniformă, sudoare rece, țeapăn de frică
‪și tremurând ca varga.
‪Am să încerc să ghicesc.
‪Ești noul poștaș,
‪iar barcagiul te-a păcălit ‪să suni Clopotul de luptă.
‪Clopotul de luptă? ‪Ce fel de oraș are un Clopot de luptă?
‪Putem deschide o fereastră? ‪Nu pot să ignor...
‪Bun venit la Smeerensburg,
‪unde găsești cele mai selecte ‪vrajbe ale lumii.
‪- Vrajbe? ‪- Dușmănii, gâlcevi,
‪clanul Krum ‪contra clanul Ellingboe. Așadar...
‪cumperi ceva ‪sau ai venit doar ca să trăncănești?
‪Stai așa!
‪Asta nu e o școală?
‪Aici n-ar trebui să fie ‪copii și un profesor?
‪Da, așa e, mulțumesc.
‪Știam că uit ceva. Copiii!
‪Mulțumesc.
‪Tu ești profesoara?
‪Uite cum stă treaba.
‪Eu vând pește, iar persoana din fața mea,
‪- ...adică tu, cumpără... ‪- Măiculiță! Aceea ești tu?
‪Ce s-a întâmplat?
‪- Îți spun eu ce... ‪- M-am exprimat greșit.
‪Am venit să profesez
‪într-un loc unde lumea ‪nu trimite copiii la școală.
‪Cum să stea laolaltă ‪cu odraslele dușmanilor?
‪Nu se poate așa ceva!
‪Așa că acum sunt nevoită să fac asta,
‪pentru a strânge bani
‪ca să o pot lua de la capăt, ‪undeva foarte departe de aici.
‪Ai de gând să cumperi ceva?
‪Heringul e la reducere azi.
‪Iată-te! Mă întrebam unde te-ai furișat.
‪'Neața, dră Alva!
‪- Mogens. ‪- Hai, puștane!
‪Am păstrat ce-i mai bun la final.
‪OFICIU POȘTAL
‪Casă, dulce casă.
‪Ce...
‪- Expediază asta, poștașule! ‪- O clipă! E complet...
‪Pleacă acasă, ratatule!
‪Chiar așa? Dacă eu sunt un ratat, ‪tu ești...
‪Ești prea departe, ai plecat.
‪Lumină naturală din belșug,
‪aer rustic, climatizare centralizată
‪și vedere panoramică.
‪Raiul iubitorilor de animale.
‪- Distracție plăcută! ‪- Stai!
‪E o greșeală la mijloc.
‪Am înțeles.
‪Tata te-a convins să faci asta? ‪Bună gluma!
‪M-ai păcălit.
‪Dar ajunge. ‪Arată-mi unde sunt cazat cu adevărat.
‪Vreau să fac o baie caldă ‪și să văd meniul.
‪Dă-mi voie să te ajut.
‪Ești poștaș în Smeerensburg,
‪care e un oraș aflat pe o insulă ‪izolată de lume.
‪Frig de crapă pietrele. Vecini violenți.
‪Iar asta e casa ta acum.
‪Ai început să faci legătura?
‪Aproape. Nu te descuraja.
‪Gata! Locul ăsta e groaznic!
‪Mă duc acasă.
‪Ba nu. Nu poți pleca, ai uitat?
‪Vei fi falit, fără adăpost!
‪Dar detest locul ăsta.
‪E frig și dezgustător, ‪iar oamenii sunt răutăcioși
‪și vreau cearșafurile de mătase... ‪Gura! Nu mai fi slab!
‪Concentrează-te! Cum scapi de aici?
‪Ai nevoie...
‪de scrisori.
‪În regulă. Asta e bună, presimt.
‪Hai la tata, scrisorică mititică...
‪Zău așa!
‪Bine. Mă duc la sursă, presupun.
‪Bună dimineața, doamnă!
‪Sunt poștașul, evident.
‪Dacă aveți scrisori de expediat,
‪dați fuga până acasă și...
‪Bună ziua!
‪Dacă aveți scrisori, ‪mi-ar plăcea să vi le trimit.
‪Felicitări de aniversare? ‪Verișori plecați?
‪Anunț mortuar?
‪Măiculiță!
‪Aveți de expediat scrisori
‪sau colete? Orice colete.
‪Haideți, oameni buni!
‪Scrisori! N-am toată ziua la dispoziție.
‪Bine, stai la pământ. Nu te panica!
‪Așadar, de-asta se spune ‪că poșta se târăște ca melcul.
‪Bine. Ce se întâmplă? ‪Unde sunt scrisorile?
‪Cei de aici nu-și spun unii altora ‪decât un singur lucru.
‪Și reușesc să-și transmită mesajul ‪fără poștă.
‪- Nu ești de acord? ‪- Stai!
‪Fără scrisori? ‪Și atunci cum voi reuși să...
‪- Ce-i asta? ‪- Bună ziua!
‪Domnule, îmi înapoiați desenul?
‪Mi l-a suflat vântul.
‪- Vă rog! ‪- Nu acum, copile.
‪Nu vezi că încerc să mă lămuresc ‪cum să trimit...
‪Ia ascultă o idee!
‪Sunt poștaș, pricepi?
‪Nu pot să-ți dau desenul,
‪dar ți-l pot trimite prin poștă.
‪- Cum? ‪- Extrem de simplu.
‪Îți împăturesc desenul, ‪care e foarte frumos, apropo,
‪îl pun într-un plic,
‪iar apoi mai e nevoie de un timbru ‪și ți-l pot pune în cutia poștală.
‪- Un timbru? ‪- Da.
‪Mi-arunci un peni
‪ca să-i aplic un timbru și asta e tot.
‪Nu puteți să-l puneți în cutie și gata?
‪Aș vrea să pot, dar nu am cum.
‪Nu e scrisoare, dacă n-are timbru.
‪Pricepi?
‪Ce zici?
‪Eu bifez o scrisoare, ‪tu primești desenul.
‪Câștigăm amândoi. Vrei desenul, nu?
‪Dacă nu-l vrei, îl păstrez eu. ‪Îmi place mult.
‪În locul tău, l-aș păstra, ‪deci, mi-aș expedia scrisoarea asta.
‪Bună, tati!
‪Acest domn cumsecade
‪- ...îmi trimite desenul înapoi. ‪- Nu.
‪- Minte. Copiii mint. ‪- Îi dai un peni?
‪Am greșit adresa!
‪Ce aerian sunt! ‪Nu sunteți familia Spendlenberg.
‪Pe curând!
‪Mersi. Asta a fost tot. Pa!
‪Cățeluși cuminți!
‪Asta probabil că e poșta expres.
‪În regulă, Smeerensburg.
‪Ai câștigat acum,
‪dar, dacă crezi că renunț, te înșeli.
‪Voi strânge scrisorile rapid,
‪și, apoi, las în urmă frigul, țicniții
‪și găinile. Exact, și pe voi!
‪Veți vedea. O săptămână.
‪Cel mult două.
‪E un moment nepotrivit? ‪Văd că ești îngropat în muncă.
‪Chiar nu ai...
‪o treabă de făcut sau așa ceva?
‪Ba sigur că da.
‪Am venit să ridic toată corespondența.
‪Așadar, unde e?
‪Va trebui să mă ajuți cu sacii mai grei.
‪Am spatele șubred.
‪- Te urăsc, frate. ‪- Știu.
‪Așadar, unde e corespondența?
‪Acum o ții într-o altă cameră cumva?
‪Ce-ai spune dacă mă plimb prin cameră,
‪iar dacă mă apropii de plicuri, ‪spui „cald”?
‪Dar, dacă mă îndepărtez de ele, ‪spui „rece”.
‪- Apoi... ‪- Ce e asta?
‪Ce? Cabana pădurarului?
‪Da. Locuiește cineva acolo?
‪Bineînțeles. Chiar ar trebui ‪să-i faci o vizită.
‪Om agreabil. Se topește după oaspeți.
‪Bună ziua! Am intrat în casa asta ‪sau ce-o fi locul ăsta.
‪E cineva aici?
‪Fir-ar să fie! Serios?
‪Bineînțeles că se întâmplă așa ceva.
‪Grozav... Am să-l omor pe barcagiu.
‪Ce?
‪Jucării?
‪Așa, pe aici.
‪Acum mă pot întoarce acasă, ‪mulțumit că n-am realizat absolut...
‪KLAUS
‪Gata! M-am săturat!
‪Mai bine falit, decât făcut bucățele.
‪Nu, mulțumesc.
‪Te rog, nu mă ciopârți ‪ca să mă împrăștii în pădure!
‪Unde e asta?
‪Poftim? Nu știu. De unde să știu... ‪Stai așa!
‪Chiar știu.
‪Mergi pe drumul ăsta înainte ‪și vei ajunge.
‪Ajungi sigur. Sau îți arăt eu.
‪Firește, dă-mi voie să-ți arăt.
‪În regulă.
‪Scuză-mă. Pot să...
‪Am ajuns.
‪Ai grijă când cobori din... Ce e asta?
‪Ești poștaș, nu-i așa?
‪Îmi ceri mie să...
‪Dar eu...
‪Desigur. E plăcerea mea.
‪Aș fi încântat
‪să expediez un colet care conține, ‪aproape sigur,
‪un cap retezat.
‪Sigur e un cap retezat.
‪Sigur asta e. Țin în mâini un cap retezat.
‪Haide! Ascultă, încerc...
‪Erai acolo!
‪Ești discret, ținând cont ‪de mărimea disproporționată...
‪adică de impunătoarea ta statură. ‪Ai un fel de...
‪Ce? Adică înăuntru?
‪Cred că glumești. E exclus. ‪În primul rând, mi-ar plăcea la nebunie.
‪Dar păcat că ne oprește gardul.
‪Fir-ar! Asta e.
‪Ce faci... Ce se întâmplă?
‪Ascultă-mă, lasă-mă înapoi!
‪De ce-mi faci așa ceva?
‪Nu se poate!
‪Ai câștigat. Vrei bani? ‪Tata are din belșug.
‪Cere-i recompensă. Poți scrie?
‪Lasă, îi scriu eu.
‪Nu va ști că am scris eu. ‪Voi scrie în stilul tău.
‪Voi folosi cuvinte monosilabice. Te rog!
‪Lasă-mă să ies! O să mă...
‪De ce?
‪Cine e acolo?
‪O ușă!
‪Nu.
‪Câte zăvoare!
‪Trebuie să mă grăbesc. Hai!
‪Deschide-te odată!
‪Haide!
‪Hai!
‪Nu-ți pierde concentrarea!
‪Unde sunt, băieți?
‪Nu-i lăsați să scape! Prindeți-i!
‪Bine.
‪Am făcut ce mi-ai cerut. Te rog...
‪A venit să încheie socotelile!
‪- Nu! ‪- Domnule poștaș?
‪Sunteți înăuntru?
‪Pleacă de aici! O să te audă.
‪Vrem să trimitem niște scrisori.
‪Poftim? Ce-ai spus?
‪Verișorul nostru ne-a zis ‪că, dacă-i scriem domnului Klaus,
‪ne face o jucărie.
‪Ne-a spus să-ți aducem câte un peni.
‪Nu e scrisoare, dacă n-are timbru, ‪nu-i așa?
‪Hei, copii!
‪Vreți o jucărie?
‪Copii...
‪vreți o jucărie nouă?
‪Scrieți-i o scrisoare domnului Klaus.
‪O puneți într-un plic,
‪vă scrieți numele și-mi dați un peni.
‪Nu uitați de peni.
‪Sper să fie scrisori triste. Așa sunt?
‪Bine. Bravo!
‪În regulă.
‪Și acum...
‪partea dificilă.
‪Bine, ține minte:
‪probabil că nu e un criminal cu topor.
‪E și asta o posibilitate, ‪dar probabil că nu.
‪E un om bun din fire.
‪Bună ziua.
‪Bună ziua! Domnul Klaus, nu-i așa?
‪Mă țineți minte de la intrarea ‪prin efracție de aseară?
‪Jesper Johansen, poștaș.
‪N-am făcut cunoș...
‪Vedeți dvs., domnule Klaus,
‪se pare că s-a răspândit vestea
‪că toți copiii sărmani din Smeerensburg ‪au început,
‪fără să fie îndemnați cumva,
‪să vă scrie scrisori, cerându-vă...
‪jucării.
‪Așa că m-am gândit
‪că aveți tot hambarul plin cu jucării
‪care nu fac decât să adune praf...
‪Doamne! Gata, asta a fost.
‪Asta e...
‪absolut normal.
‪Nu e nicidecum simptom ‪al unei boli mintale.
‪- Pleacă de aici! ‪- Domnule Klaus.
‪Dacă vă donați jucăriile acelor copii,
‪le voi livra eu gratis.
‪Dle Klaus, așteptați!
‪Vă rog.
‪Gândiți-vă câtă bucurie ‪ați aduce în sărmanele lor vieți.
‪Priviți!
‪Micuțul Herlief
‪se joacă doar cu bețe ‪și pietre. Sfâșietor.
‪Sau aceasta,
‪micuța Penny... Patty.
‪Avea o păpușă atât de veche,
‪că i s-a destrămat în mâini ‪când a venit la mine.
‪Și Kristoff, urâțelul de Kristoff,
‪acest mic...
‪Diseară, la aceeași oră.
‪Excelent! Stați, aceeași oră? ‪Adică miezul nopții?
‪- Pot lua jucăriile acum. ‪- Nu. Vin cu tine.
‪Nu e nevoie să veniți cu mine.
‪Cred că e ilegal
‪ca un poștaș nelicențiat ‪să meargă cu mine.
‪Verific în regulament.
‪Excelent, pe diseară! ‪Ne vedem atunci. Mi-a făcut plăcere.
‪Se juca!
‪Se juca, înțelegi?
‪Cu un Ellingboe!
‪- Tocmai cu un Ellingboe! ‪- Dumnezeule!
‪- Ați auzit? ‪- Inacceptabil!
‪Nu știu cum s-a întâmplat. ‪M-am întors doar o secundă...
‪Și apoi am văzut-o.
‪Am adus-o cât de repede am putut.
‪- E imoral. ‪- De neconceput!
‪Imoral, vă spun!
‪- De neimaginat! ‪- Ce vom face?
‪Asta e grav. Foarte grav.
‪N-am văzut ceva mai grav. ‪La ce-ți era mintea, copile?
‪Nu știi că...
‪Clanul Krum și clanul Ellingboe ‪nu se amestecă.
‪- Dar de ce? ‪- Cică „de ce”.
‪- Înțelegeți? ‪- De ce?
‪Nu știu ce să fac.
‪Vă implor, doamnă, ajutați-ne!
‪Știi ce e asta, băiete?
‪Asta e tradiție!
‪Veacuri întregi de ură glorioasă, ‪moștenită de la o generație la alta!
‪Asta a fost Încăierarea de 100 de zile ‪din '45.
‪Pe care am câștigat-o clar.
‪Jocul lașilor pe mare.
‪Marea dezvelire din '86.
‪Deci, dacă știm ceva cu adevărat...
‪Încă din cele mai vechi timpuri ‪ale noastre...
‪...un Krum disprețuiește un Ellingboe...
‪...și un Ellingboe ‪nu poate suferi un Krum.
‪Acesta e motivul.
‪Sunt convinsă că n-ai intenționat ‪să nesocotești întreaga moștenire, nu?
‪- Nu. ‪- Și n-o să se mai întâmple,
‪nu-i așa?
‪Bineînțeles că nu.
‪Acum spune-mi de unde a apărut ‪jucărioara asta.
‪Nu-mi spune că nu le putem lăsa la poartă.
‪Chiar te pricepi să comunici, zău.
‪Bineînțeles că nu răspunzi nici la asta.
‪Îmi cer scuze!
‪Nu!
‪Lăsați-mă!
‪Ștrengari neastâmpărați!
‪- Eu! ‪- Ba eu!
‪- La o parte! ‪- Eu primul!
‪Vreau o bicicletă!
‪- Ziceți-i dlui Klaus! ‪- Taci!
‪Luați scrisoare mea!
‪Eu prima! O păpușă!
‪- Eu sunt primul! ‪- Gata, pe un singur rând, repejor!
‪Înapoi! Toată lumea, la rând.
‪- Așa. Scrisoarea? ‪- Pleacă!
‪Bine. Scrisoarea? Bine.
‪Gata. Pleacă! Bine. Mișcă de-aici!
‪- Ce are gura ei? ‪- Nu e de aici. E din populația Saami.
‪Da, foarte frumos. Dar n-ai scrisoare,
‪așa că întoarce-te când ai una.
‪O zi plăcută!
‪Pa! Alte scrisori?
‪- Aici! ‪- Eu!
‪- Și eu! ‪- Așa. Restul, știți deja.
‪N-ai scrisoare, n-ai jucărie.
‪Dar nu știm să scriem.
‪Mare ghinion, piciule.
‪De fapt, știți ce-ați putea să faceți?
‪Ce faci?
‪Îndrumi copiii la școală, ‪ca să învețe să scrie?
‪- Ce-ai pățit? ‪- Da, am vrut să...
‪Fii atent, poștașule!
‪Orice ai face, nu mă include.
‪Putrezesc aici de cinci ani
‪și mai am puțin și scap.
‪N-o să te las să strici tot.
‪Ai priceput?
‪Acești copii se irosesc, ‪fără să aibă parte de educație.
‪Adică...
‪Îmi cer scuze, sunt un idealist, ‪dar nu acesta e scopul?
‪Nu de asta ai devenit profesoară?
‪Ca să simți că ai un impact?
‪Iubirea fragedă. ‪Mi-amintești de tinerețe.
‪Privirile intense,
‪palpitațiile inimii.
‪Mai puțin smiorcăitul ‪și chiloții tremurând.
‪Asta nu prea îmi amintesc.
‪Așadar, te duci la somn, iar dimineața
‪găsești cadoul lângă șemineu.
‪Da! Domnul Klaus e fantastic!
‪- Nemaipomenit! ‪- Da.
‪Klaus? Nemaipomenit?
‪E uriaș, dar se strecoară prin orice horn!
‪- Serios? Cum? ‪- Nu știu.
‪Prin magie, cred.
‪Așa.
‪Agățați-vă șosetele deasupra șemineului,
‪iar dl Klaus le va umple cu jucării!
‪Vine doar când dormi.
‪N-a fost văzut niciodată!
‪De parcă ar fi invizibil.
‪Și-i plac fursecurile. ‪Nu uitați să-i lăsați niște fursecuri.
‪Pleacă acasă, ratatule!
‪Cine-i ratatul acum, poznașule?
‪Domnul Klaus e cel mai grozav.
‪Ați auzit de domnul Klaus?
‪Îl cheamă Klaus și face jucării.
‪- Klaus. ‪- Klaus.
‪- E fantastic.
‪Face jucării grozave.
‪- Ce s-a întâmplat? ‪- Gura!
‪Stai acolo și fii în continuare ‪magic și nemaipomenit.
‪Poftim?
‪Învățăm ceva azi sau nu?
‪Dacă tot sunteți aici,
‪măcar faceți liniște.
‪N-aveți decât să... nu știu,
‪scrieți vocale sau ce vreți.
‪Dar n-avem caiete!
‪Sau pixuri.
‪Bine, facem o învoială: ‪dacă vă învăț ceva,
‪plecați de aici? Vă rog!
‪Așa.
‪Serios? Acesta e numele meu?
‪Da. Ura, e numele tău.
‪Mă puteți învăța mai mult?
‪- Vă rog! ‪- Eu urmez.
‪- Și eu vreau să-mi scriu numele. ‪- Și eu.
‪- Eu vreau! ‪- Și eu!
‪- Mă învățați să-mi scriu numele?
‪- Vreau să-mi scriu numele! ‪- Și eu!
‪Prea greu.
‪În regulă.
‪Pot să mă duc singur. Nu e nevoie...
‪Nu te supăra, ‪dar ți-ar prinde bine o dietă.
‪Ce faci?
‪Mai puține cadouri, mai puțină greutate.
‪Mai puține cadouri? ‪Înseamnă mai puține scrisori,
‪iar asta înseamnă mai puțini...
‪mai mulți copii cu visele spulberate.
‪Nu voi permite asta!
‪Avem o datorie față de copii.
‪Te-am prins!
‪Vino aici! Haide!
‪Bine. Eu i-am obosit, iar tu i-ai prins.
‪Muncă de echipă...
‪- Așa. ‪- Bună ideea.
‪Facem echipă.
‪- Ne încadrăm. ‪- De încredere, puternic.
‪Oficiul poștal s-a deschis în mod oficial.
‪Aveți scrisorile? Poftiți!
‪Mulțumesc.
‪Ratatule!
‪Care-i faza?
‪Eu am trimis scrisoarea, ‪și-am primit un tăciune.
‪Asta meriți.
‪Ștrengarii răutăcioși ca tine ‪nu primesc daruri.
‪Zău? Dar de unde a aflat, ‪dacă nu m-ai pârât tu?
‪N-a fost nevoie.
‪Știe.
‪Cum adică?
‪Vede totul, înțelegi?
‪Orice boroboață, poznă sau faptă rea.
‪Are o listă...
‪- Îi spune Lista obrăzniciei. ‪- Minți.
‪Crede-mă.
‪Nu vrei să ajungi pe Lista obrăzniciei.
‪Așadar, chiar vrei să arunci bulgărul ăla?
‪Așa mă gândeam și eu.
‪Doar copiii cuminți primesc jucării?
‪„Dragă domnule Klaus,
‪am deszăpezit toate curțile ‪de pe strada mea azi.
‪- Asta e bine, nu? ‪- Bună ziua!
‪Nu mă treceți ‪pe Lista obrăzniciei, vă rog.”
‪„Dragă domnule Klaus,
‪eu și frații mei am ajutat-o azi pe mama ‪la treburile casei.
‪Vom face asta zilnic,
‪- ...dacă ne aduceți jucării. Pe cuvânt!” ‪- „Dragă dle Klaus,
‪vecinul nostru astupa ‪o gaură din gard azi,
‪iar apoi a căzut
‪și s-a lovit la picior.
‪- Sigur l-a durut... ‪- Lăsați-mă!
‪- ...căci țipa întruna. ‪- Mă atacă Ellingboșii! Ajutor!
‪Așa că l-am ajutat.
‪A spus că nu-i place,
‪dar, de fapt, cred că i-a plăcut.”
‪„Asta am făcut azi. Iar ieri,
‪în loc să furăm zmeura doamnei Runa, ‪am cules-o pentru ea.
‪Mai târziu, a venit la noi ‪și i-a dat mamei multe borcane cu gem.
‪Apoi, mama i-a dat o plăcintă de mure.”
‪„Dragă domnule Klaus,
‪am fost la școală zilnic
‪- ...și îmi fac temele mereu.” ‪- Annelisse, mulțumesc.
‪Bună ziua, dle poștaș!
‪„Dna Alva e o profesoară nemaipomenită.”
‪„În plus, am lustruit clarinetului tatei.
‪Sper că m-am descurcat. Părea bucuros.
‪Primesc o jucărie, vă rog?”
‪Ce?
‪Ce e...
‪- Salutare, șefu'! Cum merge? ‪- Poftim!
‪- Aici! Eu! ‪- Ce? Cum?
‪Haideți să ne jucăm!
‪Cred că e timpul să-i transmitem ‪un mesaj poștașului.
‪Știi ce să faci, Dovlecel.
‪Al meu...
‪Brutarul vinde torturi cu reducere ‪pentru Ellingboși,
‪dar fără lame de ras în blat.
‪Și știai că numărul incendierilor ‪a scăzut cu 70 la sută?
‪De când n-ai mai văzut o casă în flăcări?
‪Întocmai! Acum fac grătare, talciocuri...
‪Nu înțeleg.
‪Parcă toți au luat-o razna.
‪Un act cu adevărat dezinteresat...
‪mereu stârnește altul.
‪Ia te uită cine a devenit vorbăreț!
‪Cum de-ai irosit atâtea cuvinte ‪pe fărâma aia de înțelepciune?
‪Este doar ceva ‪ce spunea cineva odinioară.
‪Să-ți spun eu ceva.
‪Am destulă experiență ‪ca să știu că toată lumea vrea ceva.
‪Copiii aceia nu vor decât jucării. ‪Iar adulții?
‪Nu știu ce vor,
‪dar sigur nu vor înțelegere ‪și pace pe Pământ.
‪Dar tu?
‪- Tu ce urmărești? ‪- Eu?
‪Păi, știi tu...
‪E diferit. Eu nu...
‪Atenție!
‪Al meu!
‪Nu-mi vine să cred!
‪Asta e ambuscada noastră!
‪A voastră? Da' de unde! E a noastră!
‪- Oprește! ‪- Încerc!
‪Oprește!
‪Ăsta e locul nostru!
‪Bravo! Uite ce-ați făcut!
‪- Ce-am făcut noi? ‪- Mă bazez pe tine
‪- ...să faci praf o ambuscadă ideală... ‪- Dacă nu erai tu...
‪Erau prieteni de-ai tăi?
‪Păreau cumsecade.
‪N-o să vă vină să credeți ‪ce-am văzut azi-noapte.
‪O sanie zburătoare, ‪trasă de un ren magic?
‪Da.
‪Ia te uită! Poate să râdă.
‪Mister elucidat.
‪Stai puțin! Pauză. Serios?
‪- Așa râzi tu? ‪- Bine.
‪Hai să încărcăm!
‪Nu scapi atât de ușor.
‪- Mai râzi o dată. ‪- Nu.
‪Haide! Poți să chicotești ‪sau să te hlizești.
‪- Un râs înfundat. ‪- Îți forțezi norocul.
‪Bine, mă opresc.
‪Ai auzit bancul cu ologul ‪care intră într-un bar?
‪Rămânem fără inventar, nu-i așa?
‪Da, încă vreo două ture și terminăm.
‪Cred că...
‪de-abia aștepți să scapi ‪de turele de noapte.
‪- Nu-i așa? ‪- Da.
‪Da.
‪Și eu.
‪Ca să vezi! Te-ai întors.
‪Da, foarte frumos,
‪dar, orice ai spune, ‪am probleme mele deja, înțelegi?
‪Nu mai avem jucării,
‪și fără jucării nu există scrisori.
‪Și fără scrisori...
‪Las-o baltă!
‪Nu mai am timp! Poftim! Am zis-o.
‪E aproape Crăciunul, dar eu...
‪Crăciunul.
‪Asta e. Trebuie să... Da, trebuie să...
‪Pleacă de pe veranda mea. ‪Încalci proprietatea.
‪Eu, în calitate de lider al mândrului clan ‪al Krumșilor...
‪Dă-i drumul odată!
‪Tacă-ți fleanca, netotule! Termin imediat.
‪Eu, în calitate de lider...
‪O las baltă, mi-a trecut cheful.
‪Știi de ce v-am chemat.
‪Bineînțeles că știu.
‪- Încăierare nocturnă? ‪- Uită-te în jur, Aksel!
‪Unde ți-e clanul?
‪Îți spun eu unde.
‪Toți sunt la petreceri între vecini, ‪tiribombe și grătare în aer liber!
‪- Ceaiuri! Nu uita de ceaiuri! ‪- Un club de literatură
‪mi l-a luat pe bietul meu Sven!
‪Vedeți? Poștașul și jucărierul bătrân ‪îi manipulează pe toți.
‪Ce spui acolo?
‪Spun că e timpul să ne unim forțele
‪împotriva unui inamic comun.
‪Spun că e nevoie de un armistițiu.
‪Un armistițiu? Ți-ai pierdut mințile?
‪Ori ne unim pentru a ne ocupa de asta,
‪ori cluburi de literatură,
‪- ...și grătare... ‪- Și ceaiuri!
‪- Nu uita de ceaiuri. ‪- Da, și asta.
‪Așadar, trebuie să ne unim forțele ‪și să facem pace pentru a strica pacea?
‪Strămoșii noștri ne obligă să facem asta.
‪Pentru moștenirea clanului Ellingboe!
‪Pentru onoarea clanului Krum!
‪Clanurile pleacă la război...
‪împreună!
‪Al meu!
‪Nu...
‪Va fi nevoie de multă muncă.
‪Surpriză!
‪Jesper?
‪- Ce faci... ‪- Bun venit la noul tău atelier!
‪Ce...
‪- Îți explic imediat. ‪- De ce...
‪- Nu vreau să... ‪- Ia loc!
‪O să-ți placă.
‪Îți promit.
‪Crăciunul!
‪Crăciunul? Ce zici acolo...
‪Gândește-te. Toți copiii ‪se trezesc în dimineața de Crăciun
‪și găsesc...
‪o jucărie nouă-nouță lângă șemineu.
‪Putem face sărbătorile și mai magice!
‪- Imaginează-ți câtă bucurie și veselie! ‪- Ascultă, nu cred...
‪Lasă-mă să termin.
‪Imaginează-ți mutrișoarele lor fericite.
‪Sunt atât de drăgălași!
‪- Nu-i așa? Uite! ‪- Chiar dacă...
‪De unde facem rost de atâtea jucării?
‪Tu...
‪faci jucării noi.
‪Nu fac jucării.
‪Nu mai fac.
‪Ai un har, prietene.
‪Căsuțele de păsări sunt frumoase, ‪dar zău...
‪Ai mâini menite
‪- ...să facă... ‪- Am zis nu!
‪Hai, ajută-mă puțin! ‪Imaginează-ți posibilitățile.
‪Tâmplăria ar fi aici.
‪- Nu. ‪- Iar aici,
‪mecanisme cu tot felul de roți dințate,
‪- ...să le tot combini. ‪- Nu.
‪Iar în acest colț, ‪rafturi întregi de unelte lucioase
‪- ...de toate formele... ‪- Ia mâna!
‪- Organizate impecabil. ‪- Nu!
‪Ce e asta?
‪Ieși afară.
‪Klaus, îmi cer scuze.
‪- N-am vrut să... ‪- Afară!
‪Noapte grea?
‪Bun venit în club!
‪Nu vreau să te plictisesc cu detaliile.
‪Bine. E ceva ce mă sâcâie.
‪Dacă nu expediez scrisorile,
‪ce-ar trebui să fac mai departe?
‪Să înțepenesc aici, cu un pădurar bătrân, ‪înconjurat de smintiți,
‪fără să-mi doresc mai mult?
‪Acasă am cam de toate.
‪Dar aici
‪sunt doar
‪un neînsemnat și inutil...
‪nimeni.
‪Dar Klaus nu merită să...
‪N-am vrut să...
‪Și acum mă simt... ‪M-am comportat ca un...
‪Întocmai.
‪Ești o ascultătoare bună, să știi.
‪Bine, ai câștigat.
‪Vino cu mine.
‪Scuze pentru deranj,
‪dar înțelegi cumva... asta?
‪Bine. Intrați!
‪Bine.
‪Să începem!
‪Cine vrea ciocolată caldă?
‪A spus că vrea o barcă.
‪- Serios? ‪- Nu cred că e bine. Șterge.
‪- Da, este. ‪- Ce?
‪Ce spuneți acolo? Vorbiți despre mine?
‪MARGU
‪Klaus, îmi...
‪Haide!
‪Se pare că cineva are nevoie de ajutor
‪- ...cu expedierea scrisorilor. ‪- Da.
‪- Cine? ‪- Adică..
‪Vreau să spun...
‪Cum de nu v-am învins până acum?
‪Da, iar apoi,
‪când s-a urcat pe sanie, ‪m-am gândit c-am făcut-o prea mică.
‪Dar era exact mărimea potrivită.
‪Și i-a plăcut la nebunie.
‪Așa cred. Ce zici, i-a plăcut?
‪- Așa cred. ‪- Da.
‪Și eu. I-a plăcut la nebunie.
‪Îmi amintesc ziua
‪în care aveam exact același zâmbet
‪- ...pe chip. ‪- Poftim?
‪Ce zâmbet? Nu zâmbeam.
‪Mijeam ochii din cauza luminii.
‪Sigur...
‪Nici eu n-am recunoscut inițial,
‪iar ea mă tachina din cauza asta.
‪„Ea”?
‪Lydia a mea.
‪Mi-amintesc când am găsit ‪locul ei preferat din pădure.
‪Și i-am construit o casă chiar aici.
‪Departe de toate.
‪Dar nu voiam să fim doar noi doi ‪prea mult timp.
‪Ne doream copii.
‪Cât mai mulți.
‪Să-i vedem alergând, râzând ‪și dând de belele.
‪În așteptarea lor,
‪am început să le fac jucării.
‪Și am așteptat,
‪iar eu am făcut tot mai multe jucării.
‪- Uite încă una. Ce crezi? ‪- Și am tot așteptat,
‪dar n-au apărut niciodată.
‪Și apoi...
‪ea s-a îmbolnăvit.
‪Chiar și acum, din când în când,
‪am senzația că e încă...
‪După ce s-a stins,
‪cred că m-am pierdut.
‪Îi plăceau păsările,
‪așa că am construit încontinuu ‪căsuțe de păsări.
‪Dar apoi...
‪ai apărut tu.
‪Când livram jucăriile,
‪simțeam bucuria copiilor.
‪Nu credeam că voi mai simți asta.
‪Ție trebuie să-ți mulțumesc ‪pentru asta, prieten drag.
‪Așadar, îți mulțumesc.
‪Bineînțeles.
‪- Știi ceva? Hai s-o facem! ‪- Ce?
‪- Ce facem? ‪- Treaba cu Crăciunul.
‪Facem jucăriile.
‪- Asta și-ar fi dorit și ea. ‪- Serios?
‪Serios. Și, având un an întreg ‪la dispoziție,
‪- ...la anul ne putem extinde. ‪- La anul?
‪- Și tot așa. ‪- Dar nu...
‪Cine știe ce va fi la anul? ‪Poate că nici nu voi fi...
‪Ce îndrugi acolo? ‪Haide! N-avem timp de pierdut.
‪Poate că nici nu voi fi aici.
‪Opt elefanți se legănau
‪Pe o pânză de păianjen
‪Și pentru că nu se rupea
‪Au mai chemat un elefant. Nouă!
‪Nouă elefanți se legănau
‪Pe o pânză de păianjen
‪Și pentru că nu se rupea
‪Au mai chemat un elefant. Zece!
‪Bravo!
‪Asta a fost tot pentru azi.
‪Și... tema pentru acasă.
‪Am uitat de temă.
‪Știți ceva? Fără temă!
‪Nu-i așa că sunt grozavă?
‪Ce... s-a întâmplat aici?
‪M-am gândit să înnoiesc puțin locul.
‪Toată lumea știe ‪că peștele marinat e pe ducă.
‪Cum ai plătit pentru tot?
‪- Cu economiile tale? ‪- Nu toate.
‪Ba da, toate. Dar uită-te în jur!
‪- Cred că arată binișor. ‪- Cum rămâne
‪cu alt început, departe de aici?
‪Unde e acea Alva?
‪Ar trebui să fii cam nătărău ‪să pleci de aici acum.
‪Nu crezi?
‪Da, presupun.
‪Presupui?
‪Habar n-ai ce-ai făcut, nu-i așa?
‪Hai să-ți arăt!
‪Privește în jur!
‪Noapte liniștită
‪Sfântă noapte
‪Crăciun Fericit, dră Alva!
‪Crăciun Fericit, dle poștaș!
‪Bună seara, dle poștaș!
‪- Bună seara! ‪- Dră Alva.
‪Nu pare același loc, nu-i așa?
‪Hei!
‪Ce faci aici?
‪Un act cu adevărat dezinteresat, zici?
‪Mereu stârnește altul.
‪Fără excepție.
‪Nu uitați. Puneți scrisoarea în plic
‪- ...și dați-o mai departe. ‪- Nu e nevoie de rime.
‪- Așa. ‪- Fiți succinți și drăgălași.
‪Nu se dau puncte pentru ortografie.
‪- Bravo, Dovlecel! ‪- Mai multe scrisori!
‪Haideți! Nu trebuie să fiți poeți.
‪SMEERENSBURG
‪Ușurel, fetiță! Nu te agita.
‪Îmi plac liniile. Bravo!
‪Salutare!
‪Bună ziua!
‪Ce-ar trebui să fac mai departe?
‪Să înțepenesc aici...
‪KLAUS
‪JESPER
‪...cu un pădurar bătrân,
‪înconjurat de smintiți...
‪și fără să-mi doresc mai mult?
‪24 DECEMBRIE
‪Te ocupi tu de asta sau...
‪Nu vrei să le termini tu pe astea...
‪Au insistat ‪și n-am vrut să fiu nepoliticos.
‪Nu știu ce să... E cam mult roșu.
‪Ce ziceți? E exagerat?
‪Nu. O să legăm renii la ochi, ‪ca să nu îi ia amețeala.
‪Asta-i tot. Glumesc.
‪Arată bine, zău. E grozav...
‪Bună ziua, Jesper!
‪Tată? Ce e asta?
‪Scuză-mă. Hai să vorbim afară!
‪E înghesuială aici.
‪Tată, ce faci aici?
‪N-a expirat timpul, mai am câteva zile...
‪Paisprezece mii de scrisori ‪expediate din Smeerensburg?
‪Trebuia să vin
‪- ...să văd cu ochii mei. ‪- Nu poți să apari așa...
‪Stai, ce? Paisprezece mii?
‪- Nu e corect... ‪- Ba este.
‪Nu fi modest.
‪- Ei ce caută aici? ‪- Ei m-au contactat
‪și mi-au spus ce ai realizat.
‪Nu puteam lăsa așa o faptă fără răsplată.
‪Ascultă! Orice ți-au spus...
‪Așadar, ești gata de plecare?
‪De plecare? Unde?
‪Acasă, bineînțeles.
‪Îmi țin învoiala. ‪Calvarul tău s-a încheiat.
‪Acasă?
‪Cu majordom personal, mic dejun în pat...
‪și cearșafuri de mătase?
‪Nimeni nu merită asta mai mult ca tine.
‪Nu ești de acord, domnule Klaus?
‪A fost nemaipomenit.
‪I-a încurajat pe copii să scrie scrisori
‪și să meargă la școală.
‪I-a convins pe localnici ‪să facă voluntariat
‪pentru o cauză atât de nobilă.
‪Într-adevăr.
‪Ei bine, mergem?
‪Îți acord un minut ‪să-ți iei rămas-bun, desigur.
‪Vă rog, pot explica.
‪- Am fost... ‪- E limpede.
‪Ne-ai amăgit pe toți ‪ca să te întorci la viața ta în puf,
‪înapoi la oraș. Cam așa ceva?
‪Nu. Adică,
‪la început poate că da, ‪dar Alva, te rog...
‪Alva, întoarce-te.
‪Dacă nu expediam scrisorile, ‪eram dezmoștenit, dar totul s-a schimbat.
‪Margu...
‪Klaus, ascultă-mă...
‪Toată lumea vrea ceva, nu-i așa?
‪Intuiam că niscai greutăți ‪îți vor schimba atitudinea,
‪dar recunosc că...
‪Să spunem că întrevăd un viitor strălucit
‪pentru cel care a adus serviciul poștal ‪în Smeerensburg.
‪Apropo de viitor,
‪aștept cu nerăbdare să-mi spui ‪unde te vezi...
‪Unu s-a dus, a mai rămas unu.
‪Jur că dacă mă întrebi iar cine...
‪În sfârșit, pleci, nu-i așa?
‪Îți...
‪Ridică ancora, căpitane.
‪- Plecăm de îndată. ‪- Asta e o noutate.
‪Pardon?
‪N-am mai văzut un poștaș ‪mai trist la plecare
‪decât în ziua sosirii.
‪În fine. Zic să-l lăsăm în pace.
‪Sigur nu e ceva ce-l va măcina
‪și-i va stârni, în cele din urmă, ‪resentimente și regrete.
‪Nu plânge, micuțo.
‪Cred că mi-am pierdut barca.
‪I-am spus tot.
‪Iar el s-a întors spre mine și mi-a zis
‪că n-a fost niciodată mai mândru de mine.
‪Și m-a îmbrățișat. Îți vine să crezi?
‪Credeam că se va înfuria.
‪Da, sigur că-mi va lipsi.
‪O casă mare, toate poftele satisfăcute,
‪cearșafurile de mătase. ‪Doamne, cearșafurile! Schimbăm subiectul?
‪În fine, oricine poate coborî ‪de pe o barcă.
‪Mai greu va fi să-i conving ‪pe Klaus și Alva să-mi dea...
‪Ce e acolo?
‪Sunt clanurile.
‪Klaus.
‪Încet.
‪Încă puțin...
‪JESPER
‪Ia te uită...
‪Cât de convenabil!
‪- Ce faceți aici? ‪- Ne gândeam
‪că și copiii noștri merită cadouri.
‪Și ce să vezi?
‪Deja ai jucăria ei preferată.
‪Un sac plin de jucării.
‪Dacă vă atingeți
‪- ...de jucării, jur că... ‪- Înapoi! În regulă.
‪Faceți ce vreți cu jucăriile.
‪Dar nu răniți pe nimeni.
‪Ne convine de minune.
‪Cât timp va trece până când copiii ‪revin la vechile nazuri,
‪dacă nu vor mai fi amăgiți cu jucării?
‪Cât va trece până când se vor învrăjbi?
‪Și cât timp va trece ‪până când adulții le vor urma exemplul?
‪Jesper?
‪Poștașul!
‪V-am pupat, la revedere...
‪Nu-s înhămați. De ce nu-s înhămați?
‪Credeam că-s înhămați. ‪N-aș fi făcut în veci
‪ce-am făcut adineauri, ‪dacă știam că nu-s înhămați.
‪După ei!
‪Cine ține o sanie așa...
‪Distrugeți jucăriile!
‪- Opriți-i cu orice mijloace! ‪- Al meu!
‪Al meu!
‪Al meu...
‪Al meu!
‪Chiar mi-ar folosi puțin ajutor.
‪„Folosi”. Interesantă alegerea cuvintelor.
‪Serios? Acum mă faci să mă simt vinovat?
‪Faceți jucăriile bucățele!
‪Jucăriile!
‪- Sacul trebuie legat. ‪- De ce-ți pasă?
‪- Parcă plecai. ‪- Excelent.
‪Uite cum facem: continuăm să analizăm
‪ce oribil sunt, în timp ce-mi rup gâtul, ‪încercând să salvez jucăriile copiilor.
‪- Nu-i așa? ‪- Jos!
‪Opriți jucăriile!
‪Klaus?
‪Frumoasă manevră! De unde știai ‪că eu n-o să fiu izbit?
‪Lasă! Nu răspunde.
‪Al meu!
‪Suntem terminați.
‪Al meu!
‪Dovlecel!
‪Tati e mândru de tine, ai auzit?
‪Al meu?
‪Pierdem jucării.
‪Nu!
‪- Oprește! ‪- Dumnezeule!
‪Nu!
‪Jesper! Dă drumul saniei!
‪Nu merită!
‪Ai înnebunit? Nu!
‪Vezi? Floare la ureche...
‪Nu sunt convinsă de asta.
‪Stai, nu!
‪Nu!
‪Acest oraș a fost clădit pe ranchiună
‪și ciudă.
‪Va rămâne așa cât timp un Krum...
‪Sau un Ellingboe.
‪...va avea vreun cuvânt de spus.
‪Să mergem!
‪Am terminat.
‪Bine zis. Asta înseamnă ‪că iar suntem învrăjbiți?
‪A expirat armistițiul?
‪De dimineață la prima oră.
‪Un act cu adevărat dezinteresat.
‪Ce-ai spus?
‪Un act cu adevărat dezinteresat...
‪mereu stârnește altul.
‪Cred că te-ai lovit la cap, dragule.
‪Ar trebui să te întinzi.
‪Nu mă credeți? Întoarceți-vă.
‪Poftim?
‪Întoarceți-vă.
‪Al meu.
‪- Dovlecel! ‪- Dragule!
‪- Lasă-l jos imediat! ‪- Al meu!
‪- Scumpule! ‪- Magdalone, întoarce-te!
‪- Dă-te jos! ‪- Dovlecel!
‪Te cheamă mama.
‪- Lasă-l jos! ‪- Vii la mama?
‪E câh!
‪Klaus, nu știu ce să spun.
‪Dacă n-aș fi...
‪Ce e asta?
‪Cadourile din sanie erau falsuri?
‪Ai puțină încredere în mine!
‪N-aveam de gând să le cedez jucăriile.
‪- Dar cum ai știut... ‪- Copiii vorbesc.
‪Și, dacă vorbesc
‪despre planurile părinților lor ‪de a jefui,
‪profesorii ascultă.
‪A fost un plan simplu.
‪Ei ar fi distrus momelile, ‪iar apoi ar fi plecat.
‪Dar ai apărut tu și ai complicat totul. ‪Ca de obicei.
‪Adică m-am chinuit degeaba?
‪N-aș spune asta.
‪Mergem?
‪A venit!
‪- Da! ‪- Cel mare e al meu!
‪Ți-am zis că o să vină!
‪Mamă, vino repede!
‪- Da! ‪- Da!
‪- Exact ce-mi doream! ‪- A venit!
‪Tată, mamă!
‪Treziți-vă! Trebuie să vedeți și voi!
‪Viața a continuat.
‪Iar Smeerensburg s-a schimbat în bine.
‪Cu adevărat poetic, nu-i așa?
‪Cât despre mine și Alva...
‪Ei bine, la ce vă așteptați?
‪Bineînțeles că m-a iubit.
‪În fiecare an, înainte de Crăciun, ‪scrisorile începeau să curgă.
‪Tot mai multe
‪și de tot mai departe.
‪A trebuit să ne extindem operațiunea, ‪întocmai cum plănuisem.
‪Mai mulți copii, mai multe jucării, ‪mai multe orașe.
‪E atât de strălucitoare, ‪încât poți vedea noaptea.
‪Ia uite acolo! ‪Vezi dârele roșiatice și gălbui?
‪Anii au trecut.
‪Ai o cafea fierbinte ‪pentru poștașul orașului?
‪Ce ai pe față?
‪Nu-ți place? Eu cred că mă prinde bine.
‪Fii sincer. Alva o detestă.
‪Unul mai frumos decât altul.
‪Și apoi, în cel de-al doisprezecelea an...
‪Vin, dragostea mea.
‪L-am căutat peste tot.
‪Am întrebat pe toată lumea,
‪dar nu l-am putut găsi.
‪Niciun rămas-bun.
‪Nicio explicație.
‪Nimic.
‪A fost ca și cum...
‪s-a risipit.
‪În regulă.
‪Am două livrări urgente, ‪dle Ministru al Poștei!
‪Introduc scrisorile în plic.
‪Trec la aplicarea timbrului.
‪Încă un timbru.
‪Semnate, sigilate și livrate!
‪- Noapte bună, copii! ‪- La somn!
‪Noapte bună, mami! Noapte bună, tati!
‪Ce s-a întâmplat cu el apoi,
‪cum și de ce...
‪Nu voi reuși să înțeleg.
‪Am încetat să mai încerc asta ‪acum multă vreme.
‪Ceea ce știu sigur...
‪este că, o dată pe an,
‪îmi revăd prietenul.
‪ACEST FILM ÎI ESTE DEDICAT ‪LUI MARY LESCHER