‎Toți au auzit de orașul ‎care nu doarme niciodată.
‎Dar cum e cu mamele ‎care nu dorm niciodată,
‎pentru că băieții lor se mută în oraș ‎și nu sună niciodată?
‎Aceasta este o poveste despre ‎trei asftel de mame și fii lor.
‎Oprește taxiul!
‎Uite unde suntem.
‎Voi băieți sunteți așa niște tâmpiți.
‎- E momentul, Daniel. ‎- Bine, știu. Încă mă mai gândesc.
‎- Te-ai hotărât, ai un inel. ‎- Da.
‎- Te logodești! ‎- Da.
‎- Chiar acum? ‎- Nu e fantastic?
‎N-o cer de nevastă pe Erin diseară, ‎beat și cu fete în mașină.
‎- Nicio supărare... ‎- Adică...
‎- Nu, mergem la Matt. ‎- Te iubesc, dar ieși.
‎- Haide. ‎- Pa.
‎Haide.
‎Uite...
‎Ești fericit cu Erin.
‎Mai fericit decât te-am văzut din...
‎clasa a șasea.
‎Tipule! Îți amintești când ziceai ‎că termini
‎primul roman până la sfârșitul anului, ‎acum trei ani?
‎- Ce încurajare oribilă. ‎- E realitatea.
‎E mișto și dacă n-o faci, ‎o fac eu.
‎E o încurajare mai bună.
‎- Erin! ‎- În regulă.
‎Iubito! Erin!
‎De asta, apropo,
‎- nu ne mai vedem cu toții. ‎- Ascultă-mă, bine?
‎O să fie romantic.
‎E povestea pe care o s-o spună ‎copiilor voștri.
‎O să zică: „În seara aia s-a repezit ‎pe scări,
‎a căzut în genunchi...”
‎și ai întrebat dacă se mărită cu tine.
‎E subiect de roman.
‎Subiect de roman.
‎Da.
‎Ar fi o poveste destul de grozavă.
‎Am fost lângă ei la toate marile ‎evenimente din viață,
‎iar acum suntem norocoase ‎dacă aflăm ceva.
‎Erin!
‎Daniel?
‎Ce naiba?
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Sunt multe pe care mamele nu le știu.
‎De fapt, asta ne-a unit,
‎când ne-am împrietenit ‎când băieții s-au împrietenit
‎pe un teren de joacă din Poughkeepsie.
‎MAME ȘI NU NUMAI
‎Împreună am trecut prin atât de multe.
‎Absolviri, baluri, genunchi zgâriați,
‎vizite la urgență.
‎vacanțe de familie, zile proaste, ‎slujbe proaste
‎și pentru fiecare etapă nefamiliară ‎și înfricoșătoare
‎răspunsul a fost mereu „prietene”.
‎Ea e Gillian.
‎Ea încă mai are copii în casă,
‎doar că nu sunt ai ei.
‎De ce predai azi?
‎E doar o lecție.
‎Vrea să-i cânte asta mai târziu maică-sii.
‎Încă îi mai place de ea.
‎Daniel ți-a trimis deja un mesaj.
‎Nimic nu spune „nu vreau să vorbesc ‎cu tine” mai mult ca un mesaj.
‎A spus că-i e dor de noi.
‎Ce drăguț.
‎E o minciună.
‎Dar e o minciună frumoasă.
‎Iar ea e Helen.
‎Nu îmbătrânește deloc.
‎Cel puțin, nu public.
‎Frank, am niște treburi ‎înainte să mă duc la Carol.
‎Îi zici tu că aș putea ‎să-i vând casa mâine,
‎dacă îmi dă reprezentarea?
‎Iar îți vopsești cu spray vârful capului?
‎Sunt destul de înalt, nimeni nu vede.
‎Se vede dacă stai jos.
‎Carol vorbește multe, Frank,
‎dar nu va vinde niciodată casa aia.
‎Va trebui s-o vinzi cu ea cu tot.
‎Noi trei nu ne mai întâlnim ‎la fel ca pe vremuri.
‎Băieții au plecat.
‎Soți au venit și au plecat.
‎Dar o tradiție a rămas.
‎- Ce mă bucur că încă facem asta! ‎- La mulți ani de Ziua Mamei!
‎Fără soți și copii, ar putea fi ‎chiar distractiv.
‎Am adus gogoși.
‎Eu am adus whisky.
‎De parcă chiar o să beau un cocteil? ‎E Ziua Mamei!
‎Știu că trebuia să iau un Uber.
‎Fetelor, cred că tipul de la magazinul ‎de băuturi flirta cu mine.
‎Nu-mi amintesc când a mai flirtat cineva ‎cu mine.
‎Pun pariu că se întâmplă mereu, ‎dar tu nu răspunzi.
‎Tu de ce flirtezi? Ești măritată.
‎Mariajul meu nu e perfect ‎ca al tău, Gillian.
‎În plus flirtul nu e adulter,
‎e doar bun pentru orgoliu.
‎Te ține în formă, sexual.
‎Deci e un sexercițiu.
‎Da, femeile ar trebui să sexerseze zilnic.
‎Grozav, un alt lucru pe care nu-l fac.
‎Hai că faci de toate.
‎Uite la bunătățile astea.
‎Și faci mereu voluntariat.
‎Zău, predau artă la casa de bătrâni ‎două zile pe săptămână.
‎Nu sunt Maica Tereza.
‎Și uite la casa ta, e imaculată.
‎Esențial pentru o casă curată
‎e un soț mort.
‎Doamne, sună mult mai sumbru ‎decât am vrut.
‎Nu, e un sfat domestic grozav.
‎Ce-i cu florile astea?
‎Sunt mai mari în fiecare an. ‎Ți le-a trimis Matt?
‎Da, le-am primit de dimineață.
‎Matty e fiul perfect, nu uită niciodată.
‎Are pe cineva?
‎N-are timp.
‎Ajută la lansarea ‎unei reviste sportive noi.
‎Deci spune că doar muncește, ‎merge la sală și doarme.
‎Paul e la fel, nu vorbește niciodată ‎de relațiile lui.
‎Doamne, aș vrea ca Daniel să ‎iasă cu altcineva decât Erin aia.
‎Nu-i destul de bună pentru el. ‎I-am zis asta.
‎Și ce a făcut?
‎M-a scos din lista de prieteni.
‎Vezi? De-asta nu sunt pe Facebook.
‎- Mai știți ce dulci erau? ‎- Mai știți ce dulci eram noi?
‎Când am împlinit 50?
‎La câțiva ani după mine, deci taci ‎și bucură-te de tinerețe.
‎Îmi place asta la noi, că nu trebuie ‎să mințim despre vârstă.
‎Îmi place că nu trebuie ‎să mințim în general.
‎Uite, tocmai am mâncat o gogoașă ‎în fața voastră.
‎Nici n-am pretins că vreau doar jumătate.
‎Asta înseamnă prietenie.
‎Ai mare dreptate.
‎Mi-am trimis singură florile.
‎O fac de ceva vreme.
‎Și cu fiecare an devine mai depresant,
‎deci cumpăr flori tot mai mari.
‎Păi...
‎Dar nu trimiți și un bilet, nu?
‎Nu!
‎Nu mi-aș scrie...
‎Da.
‎Ce scria în bilet anul ăsta?
‎Ești cea mai bună mamă.
‎Da.
‎Păi, chiar ești.
‎Ce fel de fiu uită de Ziua Mamei?
‎Ce fel de fiu, trimite un SMS ‎de Ziua Mamei?
‎Dă-mi whisky.
‎Hai, leneșule! Cumpără-mi ‎niște săruri de baie. E așa greu?
‎O lumânare, o ramă, ceva.
‎Ar trebui să-mi trimit flori. ‎E super ideea.
‎Daniel nu mă poate suna ‎din Long Island City?
‎Doamne, am o fată pentru el.
‎Nemernicul nici nu sună înapoi.
‎Lui Paul nu-i mai pasă de mine ‎de când m-am măritat cu Frank.
‎Matt n-a mai fost acasă ‎de la înmormântarea lui Finn.
‎Și abia a venit și atunci.
‎A stat 16 ore și purta teniși.
‎Erau frumoși. Erau Gucci.
‎Cu ce-am greșit?
‎Am făcut totul bine. ‎Aici am greșit.
‎Adică, ne-am crescut copiii să fie ‎oameni independenți,
‎iar acum ei... nu mai au nevoie de noi.
‎Vor avea din nou nevoie de noi ‎când vor avea copii,
‎- când vom fi bunice. ‎- Nu vreau să fiu bunică, dar...
‎Aș vrea o felicitare de Ziua Mamei.
‎Maternitatea.
‎Sentimentul că, ‎pe măsură ce copilul crește,
‎te desparți de el încet dar zilnic.
‎Este senzația de înec emoțional.
‎E cea mai bună descriere a maternității ‎pe care am auzit-o vreodată.
‎Păi, acum n-o mai simt ca maternitate,
‎ci ca „în plus.”
‎Doamne, ai atâta dreptate.
‎Nu vreau să fiu „în plus.”
‎Nici eu. Dar ce avem de făcut?
‎Să mergem cu mașina în Manhattan, ‎să intrăm în casele lor?
‎Nu, trebuie să le respectăm spațiul.
‎Să-i lăsăm să se individualizeze,
‎bla, bla, bla.
‎Doar că...
‎E nenorocita de Zi a Mamei.
‎- ‎Hai, Carol, vom face asta! ‎- Vámonos.
‎Să mergem.
‎Suntem gata. Hai.
‎Am nevoie de un geamantan serios.
‎E sacoșa mea norocoasă din Guatemala.
‎Să pornim!
‎Venim.
‎Ne auziți, băieți?
‎Ar trebui să participăm ‎la ‎America's Got Talent.
‎Ce problemă avea podul vechi?
‎Se lăsase...
‎un pic.
‎Cred că mi-a trecut pileala.
‎Ne-am gândit bine la asta?
‎Dacă băieții nu vor să ne vadă?
‎„Mamă” nu e doar un substantiv, ‎e și un verb.
‎Necesită acțiune.
‎Am citit asta undeva.
‎- ‎Predau marți. ‎- Ia-ți concediu medical.
‎Asta am făcut... prima dată în viață.
‎Mi-am adus cinci chiloți curați.
‎Aș putea fi bolnavă toată săptămâna.
‎Toată săptămâma?
‎Dar cât stăm?
‎Până ne simțim din nou mame.
‎De ce nu ne putem simți mame ‎dintr-un hotel?
‎Asta e o întrebare bună.
‎Pentru că nu suntem în vacanță, ‎suntem în misiune,
‎iar ei se pot descurca dacă stăm la ei ‎câteva zile.
‎Au stat la noi acasă 18 ani.
‎Hai că poți, campioano!
‎Du-te și sună-ne când intri!
‎- Gillian, nu pot face asta. ‎- Vei fi bine.
‎O să fie grozav.
‎O să treci peste ziua asta. ‎Chiar o să treci.
‎Nu accepta un refuz.
‎Fă-l să te iubească!
‎Helen! Gillian! Așteptați!
‎Da.
‎Bună, m-am nimerit prin cartier...
‎Sunt jos. Sunt maică...
‎Mamă.
‎- Ce... ‎- Doar mi-era dor de tine azi.
‎Rahat, e Ziua Mamei.
‎- Serios? ‎- Vroiam să te sun.
‎Pot să intru?
‎Da. Sigur. Te rog.
‎Te rog.
‎Am trimis liftul.
‎Sunt numai cinci etaje.
‎Pot să-ți ofer ceva?
‎Păi, nici nu m-ai îmbrățișat.
‎Eu...
‎M-ai luat pe nepregătite.
‎La mulți ani de Ziua Mamei, mamă.
‎- Să stăm jos. ‎- Da.
‎Să pun asta aici.
‎Asta dispare.
‎Bine, lasă-mă să aranjez asta.
‎Nu-i nici măcar...
‎M-am gândit la relația noastră
‎și eu...
‎Nu cred că avem una.
‎Ce? Mamă.
‎Mamă, tu ești mama mea.
‎Cum să nu avem o relație?
‎Care sunt florile mele favorite?
‎Avem o relație.
‎Atunci spune-mi ceva despre mine.
‎Bine, sunt mii de lucruri pe care ‎le știu despre tine.
‎Irișii.
‎Știam asta.
‎Vreau să stau la tine câteva zile.
‎Ce? Nu. Mamă. Adică, de ce?
‎Pentru că încă trăiești ‎ca unul de 15 ani, iubitule.
‎Adică, uite!
‎Uită-te la dezordinea asta.
‎Eu curăț în timp ce tu te gândești ‎la zece lucruri
‎pe care le știi despre mine.
‎Bine, mamă. Zece?
‎O să-mi ia zile să fac curățenie.
‎Mamă, am o femeie pentru asta.
‎Și cât de des vine? ‎De două ori pe an.
‎Bună, sunt Daniel Lieberman.
‎Cred că știi ce să faci.
‎O, fir-ar.
‎Ai intrat?
‎Da.
‎Am intrat.
‎Spune-mi ceva.
‎Paul are perdele?
‎Matt are 75 de perechi de teniși noi, ‎dar n-are perdele.
‎Da, Paul are perdele.
‎Ascultă...
‎Te superi dacă te sun eu mâine?
‎Da, sigur. Scuză-mă.
‎Distracție plăcută!
‎Da, bine. Noapte bună, dragă.
‎Doar încetează.
‎Sunt o lașă. Bine.
‎Bună!
‎Mulțumesc.
‎Cum merge cu Paul?
‎Bine.
‎Paul a fost foarte elegant.
‎Tocmai mi-a turnat un pahar.
‎Cum merge cu Daniel?
‎Mă duc mâine dimineață.
‎Daniel nu răspunde la telefon. ‎Cred că are ID-ul apelantului.
‎Dar îți zic că Long Island City ‎e locul unde să mergi,
‎dacă vrei să fii înjunghiată.
‎Pentru că am am murit de frică ‎să ies din mașină.
‎Ai auzit de locul ăsta, Hotelul Hudson?
‎Aici a găsit Joel cel mai bun preț.
‎A, da. Se pare că e mișto.
‎E foarte mișto.
‎Adică, e mai mult un club decât un hotel.
‎Băieții de serviciu sunt superbi.
‎Gillian, nebunatico.
‎Mă duc peste Daniel pe lumină.
‎Ascultă...
‎E bine că te-ai hotărât să aștepți.
‎E un lucru dificil de făcut.
‎Nu te învinovățesc.
‎De fapt...
‎Eu...
‎- Eu... ‎- Hei.
‎Poți să-l saluți pe Paul ‎din partea mea?
‎Te salută Gillian.
‎Și Paul te salută.
‎- Bine, vise plăcute. ‎- Bine.
‎Noapte bună, dragă.
‎Noapte bună.
‎Am găsit niște cârnați în congelator.
‎Am scos din cutie tigaia pe care ‎ți-am dat-o la absolvirea colegiului.
‎Eu nu mănânc micul dejun.
‎Dar obișnuiai s-o faci.
‎„Cea mai importantă masă a zilei.”
‎Da, după tata
‎și cine-o fi spus-o primul.
‎Probabil cineva care făcea afaceri ‎cu cereale.
‎Trebuie să mă îmbrac și să plec ‎la serviciu.
‎Nu vreau să te rețin.
‎Sunt clătite cu banane?
‎Păi, cred că... una...
‎nu m-ar omorî.
‎- E după opt, ai întârziat. ‎- Bună, eu...
‎Și dacă atingi ceva de pe birou ‎te concediez. Pricepi?
‎- Am venit pentru Paul. ‎- Te plătește el.
‎Andre!
‎- Nu face prostii. ‎- OK.
‎Bună.
‎Ești noua menajeră.
‎Sunt mama lui Paul.
‎Sunt Helen.
‎Da, scuze.
‎- Bună, sunt Andre. ‎- Bună.
‎Încântat.
‎Ești...
‎Ești... ești iubitul lui Paul?
‎Să văd dacă s-a îmbrăcat.
‎Am făcut niște cafea.
‎- Mi-ar plăcea niște cafea. ‎- Te rog, vino cu mine.
‎Paul nu mi-a zis niciodată că e gay, știi.
‎- Deci... ‎- L-ai întrebat vreodată?
‎Nu era treaba mea să întreb. ‎El trebuia să-mi spună.
‎Cred că la un moment dat și-a dat seama ‎că știu, dar noi niciodată, știi...
‎n-am vorbit despre asta.
‎Uite, părinții meu au orbul găinii. ‎Adică...
‎alo.
‎Cu ce te ocupi, Andre?
‎Cu cât mai puține posibil.
‎Nu-și schimbă obiceiul.
‎Pot spune după scârțâitul podelei ‎când vine jos.
‎Doamne, îți datorez un oral.
‎- Mama ta. ‎- Ba pe-a ta.
‎Surpriză!
‎Bună, mamă!
‎Bau!
‎Știu că n-are rost să încerc să țin casa.
‎Mereu are nevoie de reparații
‎și de când a murit taică-tu ‎nimeni n-a folosit piscina.
‎- Atunci vinde-o. ‎- Dar am stat acolo 20 de ani.
‎- Eu nu. ‎- N-a vrut să fiu singură
‎și nu vreau să fiu, dar...
‎salteaua...
‎s-a scufundat unde dormea taică-tu.
‎Și mă tot gândesc că poate ar trebui ‎să cumpăr una nouă.
‎Dar dacă aș face asta, atunci...
‎salteaua nu s-ar scufunda ‎unde dormea taică-tu.
‎Ce frumos o întâmpini pe maică-ta.
‎Ce întâmpinare? N-am zis nimic.
‎Asta am vrut să zic și eu.
‎- Te-ai certat cu tata sau ceva? ‎- Am venit să văd dacă ești bine.
‎Sunt excelent.
‎Vrei un cocteil sau ceva?
‎Încerci să mă faci să plâng?
‎Vrei să nu mă ameninți ‎cu sentimente, mamă?
‎Nu-ți face griji pentru mine.
‎Fiecare cu viața lui.
‎E ce mai mare prostie ‎pe care am auzit-o.
‎Dacă toți am fi singuri, ‎viața n-ar avea sens.
‎Viața n-are sens.
‎Copiii dau un sens vieții.
‎Tu ești sensul vieții mele, Daniel.
‎Te rog, nu mă face ‎să-mi pun la îndoială existența.
‎Doamne, mamă, ce cauți aici?
‎Pe bune? Așa am ajuns?
‎Conduc cu orele
‎și primul lucru pe care mi-l zici e: ‎„Ce cauți aici?”
‎N-a fost primul lucru, ci ultimul lucru ‎pe care l-am zis.
‎Bine.
‎Plec. Dacă nu mă vrei, plec.
‎- Doar să-mi iau geanta. ‎- Mamă, nu zic că nu te vreau.
‎doar mă întreb de ce n-ai sunat să-mi zici ‎că vii.
‎Nu m-ai sunat de Ziua Mamei,
‎dar eu nu-ți scot ochii cu asta.
‎Ți-am trimis mesaj.
‎Te-am născut.
‎Oricum, nu de asta am venit.
‎Am găsit o fată evreică drăguță.
‎Nici nu erai evreică.
‎M-am convertit pentru tine.
‎Te-ai convertit pentru tata.
‎Da, ca să ne putem crește ‎copiii evreiește.
‎Deci nu te mai întâlni cu ‎shiksa.
‎Vorbești despre Erin?
‎Erin. Ce nume mai e și ăla?
‎Sună ca literele rămase după ‎o partidă de Scrabble.
‎Ăsta e un defect de caracter acum, ‎numele ei?
‎Ai întâlnit-o doar o dată. ‎Abia i-ai vorbit.
‎- Nu i-ai dat nicio șansă. ‎- I-am văzut profilul online.
‎Multe nopți cu băutură.
‎- Le bea. ‎- Și sunt băutor.
‎Tu ești gânditor.
‎Folosești alcoolul ca un mecanism ‎de apărare.
‎E definiția alcoolismului.
‎Ești un intelectual, ea e frizeriță.
‎Hairstylist. ‎Și ce dacă?
‎Păi, las-o să te tundă, dar nu face ‎copii cu ea.
‎E așa de snob și jignitor.
‎Și s-a terminat, așa că poți trece ‎la altceva, bine?
‎Am trecut.
‎Ții minte familia Brimer?
‎- Ivan și Joan. ‎- Nu.
‎De la colț.
‎Aveau Shih Tzu-ul oribil, ‎care te-a mușcat când aveai 6 ani.
‎Țin minte câinele.
‎Sora lui Joan are un nepot prin mariaj ‎în Yonkers,
‎care mi-a dat numărul femeii ăsteia ‎grozave de la templul lui.
‎Tocmai a trecut printr-un divorț dureros, ‎care n-a fost deloc din vina ei.
‎Bine de știut.
‎Și e o persoană frumoasă.
‎E prietenă cu nevastă-sa.
‎Doamne, mamă, n-o cunoști, nu?
‎I-am văzut profilul.
‎E deșteaptă.
‎A curățat o plajă.
‎Daniel, se gândește din nou ‎la întâlniri.
‎Trebuie să ne grăbim.
‎Când am contactat-o, i-am zis că ‎stai aproape și ai
‎o situație similară.
‎Zice că i-ar plăcea să o contactezi.
‎De ce-ai făcut asta?
‎Se numește Alison.
‎A absolvit la Brown, are diplomă ‎în științe politice
‎și lucrează la televiziune.
‎Stai să înțeleg.
‎Vrei să ies cu femeia asta,
‎pentru că merge la templu cu un tip ‎din Yonkers, care e cumva rudă
‎cu femaia al cărei câine m-a mușcat ‎când eram mic?
‎Nu poți să-i scoți ochii pentru ‎câinele ăla oribil.
‎Nu e vorba de câine, mamă.
‎Vorbesc de nebunia ta.
‎Ce m-ai lovit.
‎Ai fost la vreo întâlnire ‎de când stai aici?
‎Nu cred că apartamentul ăsta ‎te ajută.
‎Parcă ai trăi în grota lui Gollum.
‎Mulțumesc pentru sfat, mamă.
‎Te rog, lasă-l. Te rog.
‎Nu plec din New York până n-o suni.
‎Nu mă poți forța să ies cu nimeni.
‎Eu îi zic imbold, un mic brânci.
‎Bine, mă întorc la cină.
‎Am nevoie de ‎Mace‎ și de chei.
‎Mă voi întoarce... Vie... Sper.
‎Bună, ești Alison?
‎Sunt.
‎Daniel Lieberman.
‎Mama mi-a zis că ar trebui să te sun.
‎Deci, Paul trăiește cu...
‎Andre?
‎Da și cu alții.
‎E destul de fain. Un fel de casă ‎pentru gay.
‎Casa e a unui tip mai în vârstă ‎de pe Wall Street
‎și mai e unul mic, care e foarte direct.
‎I-am zis lui Andre că voi găti diseară ‎pentru toată gașca.
‎Tu? Gătești?
‎E mai șocant decât că fii-tu ‎a recunoscut că e gay.
‎Aparent toată lumea știe, mai puțin eu.
‎- El a presupus că știi, dragă. ‎- Chiar știam.
‎- Toate știam. ‎- Eu nu.
‎Ce ce sunt ultima care află?
‎Nu ești tu ultima. Larry e.
‎El tocmai pleca când Larry era la liceu.
‎Deci am zis să-l las să afle singur.
‎Știți, unicul lui fiu.
‎O s-o ia razna, mincinosul ăla încuiat.
‎O, Larry. Putem să schimbăm subiectul?
‎Absolut. Ce face Daniel?
‎Mai rău decât am crezut ‎și nu mi s-a mai întâmplat.
‎Să mă îngrijorez prea puțin.
‎Un motiv în plus să pleci de la hotel
‎și să te muți la el, ca mine și Helen.
‎Da, tot la hotel stau și eu.
‎Poftim?
‎Da, știu ce am zis, dar Paul ‎are destule pe cap
‎și n-are nevoie de un oaspete ‎pe deasupra, știi?
‎A uitat de Ziua Mamei. ‎Ce mare lucru.
‎- Nu contează? ‎- Nu.
‎Ce? M-ai îmbătat și m-ai făcut ‎să vin aici.
‎Dar serios...
‎cum stai în orașul ăsta ‎și uiți de Ziua Mamei?
‎Uite, mamă, ‎Mutter, madre, maman.
‎Aici e la Joseph.
‎Uite ce genți drăguțe. Să intrăm.
‎Nu. Paul lucreză cu Joseph. ‎A aranjat vitrina asta.
‎Așa ce-o să mă mut cu nemernicul ăla.
‎Bună.
‎Ești scriitorul celebru?
‎Fie mama a exagerat, ‎fie ai întâlnire cu altcineva.
‎- Eu sunt Alison. ‎- Daniel.
‎- Bună. ‎- Salut.
‎Scrii pentru ‎The New Yorker, ‎e destul de faimos.
‎Nu scriu pentru ‎The New Yorker.
‎Cred că maică-ta a zis ‎că scrii pentru ‎The New Yorker.
‎The New Yorker ‎mi-a publicat o nuvelă ‎acum patru ani, ceea ce...
‎a rezultat într-un contract foarte mic ‎pentru o carte, care deocamdată nu există.
‎Restul muncii mele, dacă o poți numi așa
‎sunt jurnale literare ‎de care nu știe nimeni.
‎- Nu, eu cred că am auzit de ele. ‎- Nu cred.
‎Hai, spune-mi.
‎- ‎The Willacoochee River Journal. ‎- Nu.
‎Știu, e caraghios, nu?
‎- L-ai inventat. ‎- Aș vrea eu.
‎Din nefericire, nu e ficțiune.
‎Asta e viața mea.
‎Mama ar trebui să vorbească mai puțin.
‎Da, dar dacă ar fi făcut-o, ‎n-am fi acum aici, deci
‎mulțumesc lui Dumnezeu pentru maică-ta!
‎Daniel!
‎Dacă ești acasă și te prefaci că nu ești,
‎nu mai vorbesc cu tine.
‎Sau poate asta vrei.
‎Daniel!
‎Ce?
‎Doamne, asta nu e sigură deloc.
‎Haide, zău.
‎E deschisă?
‎Hai, bătrânico.
‎Mai poți.
‎Bine.
‎Șoareci!
‎Deci, ai stat în New York.
‎Da.
‎Lucram în modă. L-am cunoscut ‎pe tatăl lui Paul la ‎Studio 54.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎Fabulos.
‎Da. Și ridicol.
‎Se presupune că te culci ‎cu oamenii întâniți acolo,
‎te droghezi, nu te măriți cu ei.
‎Cred că Larry s-a îndrăgostit ‎de frumusețea mea
‎și m-a tolerat pentru tot restul.
‎Sună foarte înfumurat?
‎Uite cu cine vorbești. Decorez vitrine ‎pentru un decoractor de vitrine.
‎Dar sunteți fericiți?
‎Da.
‎Spune că i-ar plăcea să fiu mai bătrân ‎sau mai fleșcăit,
‎ca atunci când pleacă de la muncă
‎să nu-și facă griji dacă mai sunt aici ‎când ajunge acasă.
‎De când e Paul așa nesigur?
‎- O moștenește de la tine. ‎- Da.
‎Tu erai...
‎Erai preocupată
‎între mariaje, întâlniri, găzduiri de ‎evenimente caritabile.
‎Adică, uite...
‎Ai suferit după divorț.
‎Corect? Pierdută. Înțeleg.
‎Dar el s-a simțit un pic abandonat.
‎Nu mi-a spus niciodată asta.
‎Hei.
‎- Bună! ‎- Uite-l!
‎- Salut. ‎- Bună.
‎Gătești?
‎Păi, da.
‎Nu-l mai iubeam,
‎dar de fapt credeam ‎că nu mă mai iubesc pe mine.
‎Știi ce zic?
‎Nu prea.
‎Bine.
‎Gândește-te că ești un ou.
‎- Bine, de ce? ‎- Pentru că tu ești oul.
‎Este iubirea ta de sine, valoarea ta.
‎Tu ești oul.
‎Iubirea bună te presează, știi,
‎dar ce se-ntâmplă când apeși un ou?
‎Nu știu.
‎Nimic. Iubirea bună provoacă oul, ‎pune presiune pe el,
‎dar nu îl sparge.
‎De ce e nevoie ca iubirea să devină rea?
‎Data expirării?
‎Nu.
‎Oul se întoarce. Asta e.
‎Dintr-o dată, presiunea ajunge pe margini.
‎Și ce se întâmplă atunci?
‎Analogia cu spartul oului?
‎Da.
‎Da, Daniel. Oul se sparge.
‎Cine ți-a spart oul, Daniel?
‎Am așteptat cinci săptămâni.
‎Să i-o tragi antrenorului tău?
‎Cinci săptămâni...
‎fără un cuvânt.
‎Credeam că te vei bucura ‎de șansa de a renunța.
‎Am venit...
‎să-ți spun că m-am hotărât...
‎Am crezut mereu că trebuia să termin ‎mai întâi romanul
‎sau să fac ceva cu viața mea
‎și am realizat în final...
‎că tot ce vroiam ești tu
‎și să fim împreună și...
‎poate vom...
‎avea cândva copii.
‎Iar asta ar fi scopul vieții noastre,
‎cel mai important lucru pe care l-am face.
‎Dar am greșit.
‎Nu.
‎Daniel.
‎Cine ți-a spart oul?
‎Bine, ascultă...
‎- Alison. ‎- Da.
‎Sunt aici să scap de gura mamei,
‎iar tu, să vorbești despre fostul tău soț.
‎De ce să nu o lăsăm mai moale și ‎să închidem subiectul aici?
‎Știi ceva? Îți voi da replică la asta,
‎chiar dacă cred că nu vei înțelege
‎și în plus cred că nu o meriți.
‎- Ai dreptate, nu o merit. ‎- Bine.
‎- Nu-mi spune. ‎- Un ou nu se poate repara.
‎Nu contează cine l-a răsucit, e spart.
‎Trebuie să accepți asta.
‎Și o dată ce i-ai spus adio, vei...
‎vei găsi un ou nou.
‎Mulțumesc.
‎Asta a fost...
‎Mai vreau doar nota acum.
‎Nu cred că mai suport ‎să aud ceva despre ou. Iartă-mă.
‎Bine, mă gândisem să plătim pe din două,
‎dar acum nu mai sunt așa...
‎mulțumesc.
‎Bine. Mult noroc la vânătoarea de ouă.
‎Mulțumesc.
‎Mă bucur atât de mult că în fine, ‎putem să ne așezăm și să mâncam împreună.
‎Și...
‎V-am spus că Paul nu mi-a spus încă ‎în față că e gay?
‎Să-ți fie rușine, Paul.
‎Până la urmă ce-itoată tevatura ‎asta cu recunoscutul?
‎Nu e ca și cum restul lumii își adună ‎familia în jurul mesei,
‎când fac 18 ani și găsesc un mod de ‎a le strecura că sunt hetero,
‎așa că...
‎noi de ce am fi altfel?
‎De ce părinții nu pot doar să observe
‎și să se prindă și singuri?
‎- Nu e un păcat. ‎- Nu.
‎Și nici ceva ce să mărturisesc.
‎Termină și spune-i. ‎Merită și ea adevărul.
‎Fă-o acum! E foarte bună, Helen.
‎- Mamă. ‎- Da?
‎Sunt gay.
‎Ce ești?
‎Sunt alături de tine și te iubesc!
‎Bravo, mergi și pup-o.
‎- Nu! ‎- Nu am să o pup.
‎- Sus. ‎- Pupă-ți mama.
‎Mergi la mama ta și ‎pupă-o așa cum merită s-o faci.
‎- Pupic. ‎- Hai că vin.
‎Frumos.
‎O seară completă.
‎Iar acum mai rămâne să-i spui tatălui tău.
‎I-am spus cu mult timp în urmă.
‎Ce?
‎- Adică, de ceva vreme. ‎- Cât de demult?
‎Nu mai știu. Câțiva ani.
‎De ce lui și mie nu?
‎Mi-am dat seama că știai.
‎Așa că...
‎Deci, sunt pedepsită ‎pentru spirit de observație.
‎Aș vrea să știu de ce el a avut parte ‎de conversația asta, iar eu nu.
‎Tocmai m-ai făcut să o recunosc ‎în fața a trei tipi care știau deja.
‎Nu pot să cred că faci din asta ‎ceva despre tine.
‎Poate că tocmai acesta este motivul.
‎Asta nu are nimic de-a face cu faptul ‎că tu mi te destăinui. Este doar...
‎Nu are de-a face cu asta.
‎Este despre cum mă tratezi pe mine ‎și pe tatăl tău.
‎Vreau să zic, o să rămână el ‎acela cu care...
‎Mamă, nu există tu și tata.
‎Sunteți divorțați!
‎Vorbim doar de mine și el,
‎eu și cu tine,
‎însă nu există tu și el.
‎Și nu am de gând să mă bag între voi,
‎ceea ce ți-ai dorit dintotdeauna
‎și tocmai de aia strici totul acum.
‎Mai e vorba de mine și el tocmai ‎pentru că exiști tu.
‎Iar tu...
‎Tu ești exact ca el.
‎Exact ca el!
‎Te rog nu mă compara pe mine ‎cu cine disprețuiești.
‎- Ce zici de asta? ‎- Trebuie să dau un telefon.
‎Eu mă retrag și voi lua și asta cu mine.
‎Te deranjez?
‎Nu, Daniel nu a ajuns încă acasă.
‎Nici Matt.
‎Mă simt ca și cum aș fi fost abandonată ‎și toată Tribeca știe.
‎Ferestrele astea.
‎Hai, nu te mai plânge. ‎Eu sunt într-un apartament la subsol.
‎Tot ce văd sunt gândaci
‎și picioare.
‎Te sun mai târziu, ‎dacă se mai întâmplă ceva.
‎Bine. Noapte bună.
‎Pa.
‎- Îmi pare rău. ‎- E OK.
‎- Nu are de ce să-ți pară. ‎- Mă emoționez.
‎Știu. Lasă-i doar o clipă, OK?
‎Andre zicea...
‎că ți-am distrus viața
‎și de aia mă urăști!
‎Helen! Nu!
‎- Eu... ‎- Da.
‎Nu. Am zis...
‎- Ba da. Când tăiam castraveții. ‎- A fost...
‎Ce am zis e că ai probeme cu abandonul ‎din cauza ei. Asta-i tot.
‎Asta ai spus...
‎Bine.
‎Mamă.
‎Da?
‎Hei.
‎Da?
‎Te iubesc.
‎Mamă.
‎Aș face orice pentru tine
‎și tu știi asta.
‎Aș rămâne aici pentru câteva zile, ‎dacă nu deranjez.
‎- Păi, nu avem o cameră de oaspeți. ‎- Înțeleg.
‎Molimă?
‎ALL BALLS ART & PRODUCTION ‎DIRECTOR ARTISTIC MATTHEW WALKER
‎Matthew Walker.
‎Absolvent de la Dartmouth.
‎Ceva miroase bine.
‎Mirosea mai bine la șase.
‎Mamă!
‎Trebuia să fii plecată!
‎Cine a zis?
‎Am zis, „Încuie după tine, când pleci”.
‎Nu am plecat, încă.
‎Ea este...
‎prietena ta?
‎Ea e Angel.
‎Angel, ea e mama.
‎Bună.
‎- De cât timp sunteți împreună? ‎- De o vreme.
‎Suntem împreună de patru luni.
‎- Atunci, mai pun o farfurie. ‎- Nu. Nu e nevoie!
‎- Mulțumesc, dnă Walker. ‎- Nu e nevoie să-i spui dna Walker.
‎Mulțumesc... mamă?
‎Cum naiba...
‎A zis...
‎Incredibil. Doar ce a venit și...
‎își face...
‎Nu are limite.
‎Angel, tu cu ce te ocupi?
‎Sunt încă la școală.
‎Ți-a zis Matt că a studiat la Datmouth?
‎Nu.
‎Foarte tare.
‎Mi-aș lua un an să călătoresc, ‎înainte de colegiu,
‎poate în Europa.
‎Deci, ești...
‎încă la liceu.
‎Erai într-un bar.
‎- Am 18... ‎- Nu pari.
‎Luna viitoare.
‎- Șaptesprezece. ‎- Nu ai zis niciodată că ai 17!
‎V-ați întâlnit timp de patru luni ‎și nu știi câți ani are?
‎M-ai forțat să mint. Suna ca și cum ‎nu aș putea avea o relație.
‎- Nu te-am forțat eu. ‎- Acum ne-am cunoscut.
‎Era la bar cu prietenii, am plătit nota.
‎Nu am venit cu tine ‎pentru că ai plătit nota.
‎Mi-a cerut să fiu model ‎pentru revista lui.
‎- Pentru că ai zis că ești model. ‎- Sunt.
‎Am prezentat haine pentru copii.
‎Când? Anul trecut?
‎Bine, cred că ar trebui să pleci.
‎Poți măcar să te asiguri că ‎urcă într-un taxi?
‎Știi ceva? ‎V-aș pune pe amândouă în taxi.
‎- Mi-a făcut plăcere. ‎- Noapte bună, Angel.
‎La mulți ani!
‎Luna viitoare.
‎Nu.
‎- Hei. ‎- Bună.
‎Mulțumesc.
‎Nu aș fi țipat la ea, ‎dacă era mama mea.
‎- Tu o urăști pe mama ta. ‎- Pentru că țipă la mine.
‎- OK. ‎- E...
‎- Am să-i las un bilet cu scuze. ‎- Merci.
‎Și o voi invita la prânz, ‎unde-mi voi cere scuze.
‎Ea nu prea aude scuzele din prima, ‎așa că...
‎Merci.
‎E vreo cruce de care să prind biletul?
‎- Te rog, scrie biletul. ‎- Sigur.
‎Mamă.
‎- Mamă, ți-am zis că am menajeră. ‎- Nu, ai zis că te ocupi tu.
‎Îmi pare rău pentru aseară.
‎De ce-ți pare rău?
‎- Pentru că a fost stânjenitor. ‎- Nu, nu a fost.
‎Infracțiune de viol, ‎dar să nu ne pierdem în semantică.
‎Nu mi s-a mai întâmplat vreodată. ‎Vreau să zic, 17?
‎- Matt, nu mă interesează. ‎- Cum?
‎Dacă vrei să mă minți, ‎nu sunt curioasă.
‎Dar nu mint.
‎Ți-am văzut revista. ‎Nu e despre sport.
‎Nu am zis că ar fi.
‎Ai zis că lucrezi la o revistă ‎pentru bărbați numită ‎All Balls.
‎La ce ar fi trebuit să mă gândesc, scrot?
‎A, nu e cuvântul pe care vrei ‎să-l auzi de la mama ta
‎și B, nu faci parte din audiența ei.
‎Asta e clar. ‎Măcar am aflat adevărul despre tine.
‎Slujba mea nu are nimic de-a face cu ‎faptul că era minoră. Tânară...
‎mai tânără decât are dreptul să fie.
‎Dar tu câți ani crezi că are?
‎- Habar n-am. ‎- Tu ești editorul.
‎Sunt director artistic.
‎Mă ocup de felul cum arată ‎All Balls.
‎Revista.
‎Îți reflectă gustul?
‎E vorba de muncă, mamă.
‎O muncă la care sunt foarte bun.
‎Să aleg conținutul pe gustul clienților.
‎Iar clienții noștrii sunt tineri, ‎iar tinerilor le plac tinerele.
‎Știi, asta nu e o revistă ‎să o ții sub saltea.
‎Suntem ‎Vanity Fair‎ cu mai puțin creier ‎și mai mult conținut.
‎Suntem foarte la modă.
‎Taică-tu și cu mine nu te-am crescut ‎să fii mediocru.
‎Te-am crescut să fii excepțional.
‎- Dacă ar trăi taică-tu... ‎- Ar fi dezamăgit?
‎Pentru că, Doamne iartă-mă, nu am trăit ‎după standardele lui?
‎Însă el nu mai e, mamă.
‎De ce-i mai ții partea?
‎Despre ce vorbești?
‎Cum de nu ai venit niciodată ‎la vreun meci de-al meu de baschet?
‎Era timpul lui taică-tu. ‎El a fost antrenorul, iar tu vedeta.
‎Păstrez toate trofeele
‎și vreau să știi că am fost foarte mândră ‎de fiecare victorie.
‎Dar de înfrângeri?
‎- Nu ai pierdut prea des. ‎- Nu, nu am pierdut des,
‎pentru că după tata, ‎eșecul nu a fost o opțiune.
‎Aparent, acum este.
‎- Nu ești un ratat. ‎- Știu că nu sunt.
‎Atunci de ce-mi faci morală?
‎Vreu doar să ai aspirații mai mari.
‎Să lași ceva important în urma ta.
‎Nu sunt eu ăla care locuiește ‎în aceeași casă!
‎Mamă, tu mi-ai spart apartamentul ‎și mi-ai furat votca?
‎Votca?
‎Spui doar aiureli.
‎Hei, era vorba să cinăm împreună. ‎Ți-am făcut o plăcintă.
‎Am avut o întâlnire aseară.
‎Cum? Și cum a fost?
‎Aș fi preferat să mă muște câinele.
‎Mi-am făcut așa niște speranțe ‎cu fata aia din Yonkers.
‎Știi, câteodată magia are nevoie ‎de o a doua întâlnire.
‎Vrei să ne vedem ‎la muzeul de artă după muncă?
‎Nu pot.
‎Am o petrecere diseară, la ‎1 Oak.
‎O lansare de produs, ‎la un șampon și gel de duș.
‎- Sunt și mame invitate? ‎- Nu.
‎Adică, nu, este...
‎E pe bază de invitație cu confirmare.
‎Nu e nici măcar o petrecere.
‎E muncă și nu ar fi trebuit ‎să-i zic petrecere.
‎Mi-a făcut plăcere să te văd.
‎Te iubesc.
‎Iar dacă te decizi să pleci, doar încuie.
‎Cum ziceam.
‎Nu plec.
‎Bine.
‎Uite.
‎Vai, are niște albinuțe.
‎Vai, Doamne.
‎Îți poți imagina?
‎Nu e fabuloasă? ‎E cam conservatoare.
‎Ce știm despre petrecere?
‎Se pare că e cu invitație.
‎Pentru un șampon?
‎Mă simt dezbrăcată.
‎Vai mie! Unde i-ai ascuns până acum?
‎Încerc să nu-i scot în evidență.
‎De ce? Sunt spectaculoși.
‎Crezi că se cuvine?
‎Rochia sau că te duci neinvitată la ‎petrecerea fiului tău?
‎Matt a adus acasă o fată aproape ‎de două ori mai tânără.
‎Larry s-a însurat cu una ‎de două ori mai tânără.
‎Asta fac bărbații.
‎Ce zici de ăștia?
‎Matt nu mă mai ascultă,
‎așa că încerc eu să-l ascult.
‎Încerc să-i înțeleg viața de aici, ‎să-l ajut cu ce-și dorește.
‎Nu e prea mult?
‎Nu.
‎- E admirabil. ‎- Da.
‎Ar trebui să mergi la petrecerea aia ‎și să porți rochia asta fabuloasă.
‎Ar trebui să-ți aranjăm și părul.
‎Ea este.
‎- Așa, și e ceva de capul ei? ‎- Nu știu.
‎- Carol, e timpul. ‎- Pentru ce?
‎- Un nou look. ‎- Da.
‎Haide. Trebuie să mă văd ‎la unu cu Paul, pentru prânz.
‎- Bună, sunt Erin. ‎- Bună.
‎Văd că ați venit cu prietena... ‎Ce surpriză.
‎Doamnă Lieberman.
‎Ce nebunie. Erin.
‎Da, sun Gillian. ‎Iar ele sunt Carol și Helen.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎- Știu că e ciudat. ‎- Da.
‎Și îmi cer scuze.
‎A fost Carol.
‎- Carol vrea o transformare. ‎- Nu.
‎Nu am zis „transformare”, clar?
‎Știi... mă duc la o petrecere diseară,
‎dar înainte de toate,
‎vreau să știu care-i experința ta ‎cu tipul meu de păr?
‎Da, desigur, mă ocup ‎de toate tipurile de păr.
‎Vezi?
‎Ești stilistul perfect.
‎Perfect.
‎Bine.
‎OK.
‎Nu-i așa?
‎Daniel știe că ești aici?
‎Nu. Eu sunt vinovată.
‎Mi-am amintit că ai menționat acest salon,
‎singura dată când am luat masa împreună.
‎Corect, apoi m-ai întrebat ce vreau ‎să mă fac când voi fi mare.
‎Isuse.
‎Asta am zis?
‎Îmi pare atât de rău.
‎Oricum, hai să...
‎- ne apucăm de Carol. ‎- Nu.
‎Nu te grăbi.
‎Hai să nu tăiem la nervi.
‎Scuză-mă. Am zis că-mi pare rău?
‎Chiar de trei ori până acum. ‎Cred că acum suntem bine.
‎OK.
‎Deci, Carol...
‎Da.
‎Ești deschisă la o formă nouă?
‎- Păi... ‎- Este.
‎Nu la ceva extrem.
‎Știi, lui Finn i-a plăcut întotdeauna ‎părul meu exact cum e acum, așa că...
‎Știi, ai o față frumoasă.
‎Ar trebui încadrată.
‎Și să scuturăm nițel buclele astea.
‎E minunat.
‎Drăguț.
‎Da.
‎Ești prima mea clientă.
‎Bine, acum lasă capul pe spate.
‎Ce părere aveți?
‎Vai de mine!
‎Dacă ai fi puțin mai tânără, ‎Matt ți-ar da o întâlnire.
‎Ești o stilistă incredibilă!
‎- Nu. ‎- Pe bune? A fost obositor?
‎Nu...
‎Erin, mulțumesc. Îmi place.
‎Te-am ajutat să fii tu.
‎Erin, uite,
‎chiar trebuie să îmi cer scuze.
‎- Din nou? ‎- Da, din nou.
‎Trebuia să mă fi străduit mai mult.
‎Ascultă, te-aș putea scoate ‎împreună cu Daniel la prânz, și...
‎Sau poate mi-ai putea aranja părul?
‎Ah, acum te oferi.
‎Mulțumesc.
‎Nu, de fapt săptămâna viitoare mă mut.
‎Cum? De ce? Unde?
‎Prietenul meu are un salon în Los Angeles, ‎așa că voi încerca și pe cealaltă coastă.
‎Mi-a făcut mare plăcere să te revăd.
‎Petrecere plăcută, Carol.
‎Cum ar putea fi altfel, după asta?
‎- Merci. ‎- Mi-a făcut plăcere, Erin.
‎El cum e?
‎E...
‎Păi, știi cum se zice,
‎se poate și mai bine.
‎Cu tine...
‎i-a fost mai bine.
‎Până i-am rănit sentimentele.
‎Însă el m-a rănit primul.
‎Așa că suntem chit.
‎A făcut-o.
‎Un lucru știu...
‎Problema nu e că m-am amestecat, ‎e că trebuia să o fac mai devreme.
‎Nu i-aș spune lui asta.
‎Vai, iată-l pe Paul.
‎Uite la el, ce frumușel e.
‎Noi nici nu suntem aici.
‎- Mergi și savurează-ți scuzele. ‎- Du-te.
‎- Bună. ‎- Nu vreau să ne vadă.
‎Suntem niște doamne între două vârste ‎în Manhattan.
‎Practic, invizibile.
‎OK.
‎Mulțumesc.
‎Ai fost foarte drăguț cu biletul acela.
‎A fost ideea lui Andre?
‎- Mă iertați. ‎- Da?
‎Aș vrea ce are doamna, ‎doar fără sarcasm.
‎Ascultă, mie...
‎îmi pare rău că te-am atacat ‎seara trecută în legătură cu tata.
‎Da.
‎- OK? ‎- Da.
‎Îmi cer scuze.
‎Doar că nu e problema mea ‎că nu poți să renunți.
‎De obicei aleg pește.
‎- Deci... ‎- De ce spui că nu pot renunța?
‎Spun doar ca asta e problema.
‎Cred că te înșeli.
‎Sunt fericita soție a cuiva ‎de care sunt îndrăgostită.
‎Voi crede tot ce îmi vei spune.
‎Nu mă mai lua de sus.
‎Mulțumesc.
‎- Poftă bună. ‎- Merci.
‎Nu te iau de sus, îmi cer scuze.
‎Să mă acuzi de o căsnicie falsă, ‎numești tu că te scuzi?
‎Nu te acuz de nimic.
‎Doar încerc să-ți cer iertare.
‎Știi, așa faci întotdeauna.
‎Mereu faci o acuzație scandaloasă,
‎iar apoi te porți ca și cum aș fi ‎prea sensibilă
‎ca să observ ce ai zis.
‎E ceva minor.
‎E o mică observație.
‎E ceva ce era evident pentru mine.
‎Mamă, dacă aș fi greșit, ‎nu ai fi atât de supărată. Mamă!
‎- Vai mie... ‎- Hai să plecăm.
‎Nu...
‎Să mergem!
‎Ar trebui să-ți fie rușine.
‎Carol Walker?
‎Gillian Lieberman.
‎Nu știu de ce nu ți-a spus ‎că suntem aici,
‎dar sigur nu i-aș spune „conspirație”.
‎Sentimentele mele sau lipsa lor,
‎față de actualul și fostul meu soț, ‎nu te privesc deloc.
‎Nici nu am zis că m-ar privi.
‎A zis-o pentru mine.
‎Și nu ai nici o bază pentru a specula
‎despre ce aș gândi sau simți,
‎mai ales când astfel de speculații ‎sunt imprecise și ofensatoare.
‎Ai absolută dreptate.
‎Am închis subiectul.
‎- Mulțumesc, Doamne! ‎- Da.
‎Cred că eu și Carol o luăm din loc.
‎Mai vreau să-ți spun un singur lucru.
‎Așa... să dau totul pe față.
‎Nu aș vrea să afli de la altcineva ‎sau de la băiatul altcuiva.
‎Sau poate vreau să-ți zic doar ‎pentru că nu ține de tine.
‎Doar... hai, scuipă tot.
‎Eu... s-ar putea...
‎să nu am copiii mei.
‎Atât am realizat și eu.
‎Mamă, chiar și gay-i pot avea copii.
‎- Tu vrei copii? ‎- Nu, nu vreau.
‎Ideea e că gay-i au...
‎spermă, iar lesbienele ovule și
‎nu e nevoie ca hetero să ne spună ‎ce putem sau nu să facem.
‎Ce?
‎De aia nu am vrut să-ți spun.
‎Ești prea tânăr să hotărăști așa ceva.
‎- Ce fel de decizie? ‎- Două mămici și un tată donator, nu?
‎- Corect? ‎- Mamă, ce vreau să zic e...
‎Dacă mi-aș da sperma la două femei ‎pe cale le-aș ști și aș avea încredere,
‎atunci aș fi convins că acel copil ‎ar fi iubit și îngrijit...
‎Vrei să spui că nu ai fost iubit? ‎Vrei să mă faci să mă simt vinovată?
‎Asta nu are legătură cu tine.
‎- E vorba despre mine. ‎- Și cadoul ce-l faci prietenilor?
‎Da, cadoul ce-l fac prietenilor, ‎despre care mă simt bine
‎pentru că-i iubesc și ei iubesc copilul.
‎- A zis copil? ‎- Ai un copil?
‎Există un copil?
‎Despre ce credeai că vorbim?
‎Spermă! ‎Credeam că vorbim despre spermă!
‎Trebuie 9 luni pentru un copil.
‎- Ai ascuns asta timp de nouă luni? ‎- Mamă, cu cât te inflamezi...
‎A fost un prânz bun, ‎chiar dacă nu am luat prânzul.
‎Nu te ridica.
‎Te rog, rămâi unde ești și continua cu... ‎fără‎ copiii tăi,
‎ca să fiu eu ‎fără‎ nepoții mei,
‎să ne putem aduna de sărbători,
‎să avem o mare, nefericită, ne-familie,
‎pentru că nu mai sunt o mamă, ‎sunt doar o alta.
‎- Iar acum nu sunt bunică... ‎- Ce este...
‎Sunt o altă bătrână!
‎- Helen, draga mea! ‎- Carol, părul tău arată bine.
‎Mulțumesc, Paul.
‎Însă aia nu a fost o scuză.
‎Helen!
‎Am crezut că nu vroiai să fii bunică.
‎Păi, doar nu vreau să fiu privată ‎de aceste lucruri.
‎Adică...
‎acum cineva are nepotul meu,
‎exact cum altcineva mi-a luat bărbatul.
‎Cum de ai ajuns să vorbești de Larry?
‎Pentru că un divorț nu e echitabil.
‎Divorțul e bun pentru bărbați. ‎Ei au parte de una...
‎mai tânără,
‎mai suplă, mai bună.
‎Însă femeile au parte de unul mai bătrân ‎și mai gras, cu păr mai rar!
‎Am primit un mesaj de la Daniel.
‎„Nu mă mai suna.”
‎Oare ce să-i scriu?
‎Te rog, nu-i răspunde.
‎Haideți să...
‎Să plecăm acum acasă, ‎înainte să producem mai mult rău.
‎Nu. Carol.
‎Tu și sânii tăi ieșiți în oraș ‎și nu vorbesc aici de mine și Helen.
‎Da.
‎- Carol, hai pleacă și te distrează. ‎- Da.
‎Îmi doresc ca Larry să fi murit ‎pe când era cu mine.
‎Ar trebui să te gândești mai mult ‎la ce spui
‎și mai puțin la ceea ce simți.
‎Îmi pare rău.
‎Ce am zis?
‎Ce?
‎Serios?
‎Mă scuzați.
‎Sunt invitata lui Matt Walker.
‎Îl aveți pe listă?
‎Este de la ‎All Balls.
‎Revista.
‎E o revistă.
‎Da. Îl știu pe Matt.
‎E deja aici. ‎Nu are invitat trecut pe listă.
‎Sunt mama lui. Carol Walker.
‎Am la mine permisul de conducere.
‎Uite.
‎Și o poză cu Matt în cadă, ‎pe când avea trei ani.
‎Are o erecție?
‎Vai, nu, e o barcă de jucărie.
‎Vai, Doamne.
‎E bună pentru Instagram.
‎Poate să intre.
‎Mă scuzați.
‎Scuze.
‎Ți-am distrus rochia.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu mi-a plăcut niciodată.
‎E numai vina mea.
‎Eu fug de fiul meu.
‎Sunt Julia.
‎Carol... Walker.
‎De ce fugi de fiul tău?
‎Mi-a zis că nu pot să vin aici.
‎Urât din partea lui.
‎Cred că avea dreptate.
‎A știut că toți vor fi ‎cu 30 de ani mai tineri
‎și că mă voi simți ca ultimul dinozaur.
‎- Merci, Damon. Merci. ‎- Cu plăcere.
‎Damon, Damon, Damon.
‎Hei.
‎Hei, ar purta o bunică așa ceva?
‎Nu, mai ales nu în pat.
‎Nu ne băgăm în pat, ‎ne ducem la cluburi.
‎Nu am umblat prin cluburi ‎la timpul potrivit.
‎Crezi că putem intra într-un club?
‎Păi, n-am crezut că voi intra ‎în blugii ăștia, dar uite la mine.
‎Poți să respiri?
‎Sporadic.
‎Haide. Să ieși din cameră.
‎Se spune că hotelul ăsta e plin de viață.
‎Cheamă un băiat de serviciu.
‎E unul mai drăguț ca altul ‎și vin la chemarea ta.
‎Știu. I-ai chemat de două ori ‎să aducă gheață.
‎Culcă-te cu unul și gata.
‎Ce? Mi-e sete.
‎Haide, suntem în New York.
‎Să mergem!
‎Bine. Stai să fac un duș.
‎Da.
‎Cred că el e.
‎E cel arătos tip din preajmă?
‎E foarte țanțoș.
‎El e.
‎Nu pot să-i vorbesc acum.
‎Matt...
‎nu m-a văzut vreodată beată.
‎Așa, povestește-mi de treaba aia ‎non-profit la care lucrezi.
‎Se numește microcredit.
‎Oferim mici împrumuturi ‎pentru cei mai săraci dintre săraci.
‎Majoritatea femei.
‎Să-i ajute să iasă singuri din sărăcie.
‎Vreau să-i faci un copil fiului meu.
‎Matt...
‎Ți-ar putea părea ‎vanitos, superficial și...
‎atât de înfricoșat de emoții adevărate ‎că îți vine să plângi.
‎Dar el e de fapt un om bun.
‎O are în el, ‎capacitatea de a fi un om foarte bun.
‎Vreau să-i arăți
‎cum poate deveni acel om.
‎Cred că ar trebui să te duc acasă.
‎Hai să dansăm.
‎Îmi plăcea să dansez.
‎Tatăl lui Matt obișnuia ‎să mă ducă la dans.
‎E mort acum.
‎De aia n-o mai face.
‎Mamă!
‎Ce faci...
‎Ce-i sunt toate astea? ‎Ce e cu părul tău?
‎Și mamă, nu aveai astea ‎azi dimineață.
‎Matt...
‎Sunt îndrăgostită de Julia!
‎O iubesc. Cred că și tu ai putea iubi-o.
‎Bine, dă-i drumul la mână.
‎Ea e mama mea.
‎Dansul nu te face o lesbiană.
‎- Lui taică-tu îi plăcuseră lesbienele. ‎- Mamă.
‎I-am găsit niște videouri după ce a murit.
‎Te rog, nu mai vorbi și nu mai dansa.
‎Știi ceva? Cel mai bine ar fi ‎să te urcăm într-un taxi.
‎Tu să urci într-un taxi!
‎Eu mă bucur de desert.
‎Vreau să petrec până dimineață.
‎Aș putea să beau și dintr-un pantof.
‎Am fost și eu fată, ‎înainte să-ți fiu mamă.
‎Se potrivesc hainele astea?
‎Adică și în altă parte ‎decât în Poughkeepsie.
‎La naiba.
‎- Hei. ‎- ‎Gillian.
‎Am nevoie de prietenele mele.
‎Abia de m-a recunoscut.
‎Din cauza noului tău look?
‎Nu! Deoarece mă distram!
‎- Asta și trebuia să facem. ‎- Tu ai leșinat.
‎Apropo, ai niște produse noi ‎de îngrijire incredibile.
‎Da. Sunt toate anti-îmbătrânire.
‎De ce merge toată lumea pe ‎anti-îmbătrânire?
‎Știi ce înseamna de fapt asta?
‎Moarte.
‎Hai să ne bucurăm că îmbătrânim.
‎- Da. ‎- Da.
‎Apropo,
‎știi cât timp a trecut de când ‎nu am mai...
‎Sex?
‎Vroiam să zic pizza.
‎Nu mă duc acasă în seara asta.
‎Știi, Matt e acasă.
‎Eu sunt în vacanță.
‎- Misiunea noastră s-a încheiat? ‎- Avem o nouă misiune.
‎Să dansăm până la rasărit.
‎Am eșuat în prima misiune?
‎La naiba cu primă misiune!
‎Cum rămâne cu băieții?
‎La naiba și cu ei!
‎Îmi place noua Carol!
‎Da!
‎Încă un rând.
‎Ia-l, fato!
‎Un, doi, trei.
‎Da!
‎Haide.
‎Da.
‎Tu erai.
‎Mama ta a uitat ăsta în taxi.
‎Mulțumesc.
‎Știi cumva unde e?
‎Doarme.
‎E devreme.
‎- Ești sigur? ‎- Nu-i așa?
‎Nu aici am lasat-o.
‎Ți-am găsit adresa în telefonul ei.
‎Mamă?
‎Unde ai lăsat-o?
‎La o pizzerie. ‎S-a întâlnit cu niște prietene.
‎Ea nu mănâncă pizza.
‎Și nu are nici o prietenă ‎în Greenwich Village.
‎Apoi părul și rochia. Parcă ‎ar fi vrut să atragă privirile,
‎iar asta nu e mama.
‎Înțelegi? Nici măcar nu dansează.
‎Adoră să danseze.
‎Așa.
‎Numele și numărul meu sunt ‎pe un șervețel în husa telefonului.
‎Aș vrea să știu că ea e bine.
‎Așteaptă.
‎Hei. Bună, doamă Dean.
‎Julia.
‎Îți mulțumesc. Ai fost...
‎drăguță.
‎Apropo, ai o poză mișto pe Instagram.
‎Ce?
‎Bate cineva la ușă?
‎Sau e doar în capul meu?
‎Gill, mergi și vezi. Du-te.
‎De ce eu?
‎Bine.
‎Ce e?
‎- Bună, mamă. ‎- Daniel.
‎- Iartă-mă. ‎- Cum? Matt?
‎- Sunt aici. ‎- Da.
‎Mamă.
‎Mamă!
‎De aia nu ai putut să suni?
‎Mi l-a adus noua ta prietenă.
‎Ne-am dat de ceasul morții.
‎V-a invitat cineva înăuntru?
‎V-am invitat noi la New York?
‎Puteți să încetați cu țipetele?
‎Sunt mahmură.
‎Da, mamă, așa pățești când ‎te îmbeți la petrecerea mea de la muncă.
‎În plus, e și o poză cu mine gol ‎pe Instagram.
‎- Nu am nimic de-a face cu poza ta nud. ‎- În cadă.
‎Ah, da. Am arătat-o unei persoane.
‎Avem voie să fim la New York.
‎Nu am știut unde ai fost azi noapte.
‎Iar eu nu am știut că am un nepot, ‎așa că suntem chit.
‎I-am zis.
‎Vezi, Paul vorbește cu maică-sa.
‎De ce te-ai despărți de Erin?
‎Mamă, ieri ziceai că pleci.
‎De ce ești încă aici?
‎Stai așa. Ai stat la un hotel?
‎De ce? E o crimă?
‎Tu de ce n-ai stat la hotel?
‎Helen și Gillian nu m-au lăsat.
‎De ce? Ce-are un hotel?
‎Lasă-mă să-ți zic ce are ăsta.
‎Securitatea e varză.
‎Pune-ți măcar un halat.
‎Ce-ți pasă? Ești gay.
‎Știi ceva? Sunt gay, nu orb.
‎Bine, Matt, ne vedem acasă.
‎Casa ta e în Poughkeepsie!
‎- Asta n-a fost frumos. ‎- Îmi pare rău.
‎Pa, mamă.
‎Am vrut să-i văd de când aveam 10 ani.
‎Sunt niște sâni faini.
‎Putem să vorbim de altceva. ‎decât sânii maică-mii?
‎E o tipă faină.
‎Ce-ar fi să vorbim despre prânz?
‎Ce-ar fi să vorbim despre Woody Walker?
‎- Vai! ‎- Ar trebui să fii mândru.
‎Era o barcă de jucărie!
‎- În formă de penis? ‎- Șaptezeci de mii de ‎like-uri?
‎Dă-mi să văd.
‎M-a ofticat așa tare.
‎- Respiră. Oprește-te. ‎- Deci...
‎Te iert.
‎Bine.
‎I-ai spus lui Larry că e bunic?
‎Mă duc la magazin.
‎Da.
‎Și mi-a respectat decizia.
‎Sunt sigură.
‎Oricum nu contează, mamă.
‎Tata nu are un nepot.
‎- Tu nu ai un nepot. ‎- Știu.
‎Eu nu am o fiică.
‎A fost doar sperma mea.
‎Oh, Paul, e fetiță?
‎Mă duc acasă.
‎Nu trebuia să vin.
‎Ce credeai că se va întâmpla, mamă?
‎Credeam că mă vei accepta.
‎Aveam de ales?
‎Lumea te place.
‎Ai succes.
‎Mamă, de la tine sună depresant.
‎Nu, asta se presupune ‎că li se întâmplă copiilor.
‎Ești complet independent.
‎Mamă, de ce am senzația ‎că ne despărțim?
‎Matthew, vreau să-ți spun ceva.
‎Tatăl tău nu vroia să vin ‎la meciurile tale. De aia nu veneam.
‎Credeam că te forțează prea tare.
‎Și ne certam pe tema asta și ‎apoi el a zis
‎să nu mai vin dacă mă deranjează.
‎Așa că n-am mai venit.
‎Și când au început să curgă‎ ‎trofeele.
‎am crezut că el avea dreptate, nu eu.
‎Acum se pare că eu am avut dreptate.
‎Și ironia e...
‎că ai avut atunci nevoie de mine, ‎iar acum nu mai ai.
‎Mamă, sunt bine.
‎Așa e? Am ieșit bine, nu?
‎Matthew...
‎Știi cine ești fără mine.
‎Trebuie să-mi dau seama ‎cine sunt eu fără tine.
‎Aparent, cea care a nu a fost gravidă
‎zice că mama ‎ei ‎e bunica paternă,
‎deci eu nu sunt nimic.
‎Au mai avut și tupeul să-i zică lui Paul
‎că nu vor ca eu s-o văd pe Ella.
‎- De ce s-au răzgândit? ‎- N-au făcut-o.
‎Știți ce e cel mai nedrept?
‎Că am vrut mereu o fetiță.
‎Larry vroia doar un copil,
‎dar eu aș fi vrut trei dacă nu era...
‎Stai, de ce suntem aici dacă ‎nu poți vedea copilul?
‎Aș putea deturna duba cu care se mută ‎Erin chiar acum.
‎- Nu e un plan perfect, dar e un plan. ‎- Credeam că plecăm acasă.
‎Da. Dar ne oprim mai întâi în Cobble Hill.
‎L-am convins pe Paul să-mi dea adresa ‎și nu vreau să merg cu mâna goală.
‎Faptul că fiii noștri nu ne-au vrut, ‎nu ne-a oprit.
‎Da, m-am săturat să mă tot abțin.
‎Larry zicea că dacă vreau așa de mult ‎o fată, trebuia să fac gemeni.
‎Tot timpul Larry! Destul!
‎Nu mai vrem să-i auzim numele. ‎Nu ne-a plăcut de el.
‎Uite, ai divorțat de 11 ani ‎de idiotul ăla.
‎Și încă mai vorbești despre el la prezent.
‎Irosești o căsnicie bună
‎pentru că refuzi să treci peste una rea.
‎Ce zici de covorașe de yoga?
‎Ești geloasă? Asta e?
‎Poftim?
‎Ești geloasă că eu am o nepoată?
‎- Oh, Helen. ‎- Ce?
‎Ne bucurăm că o vei cunoaște ‎pe Ella azi.
‎Cred că Gillian încearcă să zică
‎e că ai ceva special cu Frank.
‎Cum te privește, cum vorbește despre tine.
‎N-ai idee ce noroc să-l ai pe Frank ‎în locul lui Larry.
‎Nu suntem geloase.
‎Paul s-a masturbat în cameră. ‎Dacă asta te face bunică.
‎- toate suntem bunice. ‎- Hai să nu ne mai certăm.
‎Deja ne-am ofticat fiii. ‎Ne mai avem doar una pe cealaltă.
‎Geloasă?
‎Oh, Dumnezeule.
‎Care e problema ta, Helen?
‎Bine.
‎Hai să vă spun.
‎Asta mă roade de 11 ani.
‎Știți de ce-am divorțat de Larry?
‎Da. Te înșela.
‎Da. A fost în anul când soții noștri ‎au mers la pescuit,
‎- în Berkshires. ‎- Așa.
‎Bine, Helen. Ai câștigat.
‎Și Larry avea pe una acolo, ‎eu am aflat
‎și am avut curajul și demnitatea ‎să îl părăsesc.
‎Îi plătea chiria din banii de colegiu ‎ai lui Paul.
‎Era o blondă vegană anorexică.
‎Și avea o prietenă pentru soțul ‎lui Gillian.
‎Joel a înșelat-o pe Gillian, ‎așa cum Larry a făcut-o cu mine,
‎dar ea l-a iertat.
‎Nu mă aștept să-nțelegi ‎de ce l-am iertat pe Joel,
‎pentru că tu te-ai iubit mereu ‎doar pe tine.
‎Nici pe Larry și nici pe Frank.
‎pe Carol sau pe mine sau pe noua ta ‎„nepoată de spermă”,
‎nici măcar pe fiul tău!
‎Te-ai iubit exclusiv pe tine.
‎Bine.
‎Păi, dacă ești așa de bună la iubit,
‎de ce fiul tău e falit, deprimat ‎și șomer?
‎Îți zic eu de ce.
‎Pentru că i-ai sabotat șansa la fericire.
‎Asta-i o tâmpenie și o știi.
‎Serios? Avea un inel.
‎Dar tu...
‎Ai plantat atâtea îndoieli.
‎Nu doar despre Erin, ci despre el însuși.
‎Și când și-a făcut curaj ‎s-o ceară de nevastă,
‎a prins-o pe Erin cu antrenorul ei.
‎Cred că Daniel mi-ar fi spus...
‎N-a vrut să-ți dea satisfacție.
‎O urai pe Erin până acum 10 minute.
‎Mi-a spus Paul.
‎Știai asta?
‎Cred că mi-a zis Matt despre un inel.
‎Helen. Despre excursia la pescuit.
‎Carol, hai să plecăm
‎Iar Paul s-a masturbat ‎ca să facă un copil.
‎Helen, în Berkshires...
‎vegana avea pe cineva și pentru Finn?
‎Îmi pare rău. Avea multe prietene.
‎Tot timpul ăsta...
‎și niciuna nu mi-ați spus nimic.
‎Credeam că suntem prietene.
‎Oh, la naiba.
‎Te duci acasă cu trenul.
‎Vă rog, nu plecați.
‎Fetelor, îmi pare rău!
‎Carol, iartă-mă! Gillian, așteaptă!
‎Nu plecați!
‎Asta a ieșit rău!
‎Deschide ușa sau încep să cânt!
‎Ai nevoie o hartă spre casă?
‎Îți arăt cum să folosești un GPS.
‎Nu vreau să mă urmărească statul.
‎- Ai muri dacă ai răspunde la telefon? ‎- Lucram.
‎- La ce? ‎- La romanul meu.
‎Am în fine inspirație.
‎E despre o mamă autoritară. ‎Se numește Coace și dă buzna.
‎Danie, e important.
‎Mai ai inelul?
‎Care inel?
‎Cel pe care vroiai să i-l dai lui Erin.
‎Dragule, de ce n-ai spus nimic?
‎Oricum nu ți-a plăcut de ea, mamă. ‎Ce mai contează?
‎Ce știu eu? Sunt doar una care ‎te hărțuiește pe internet.
‎Și am greșit.
‎M-am întrebat cum ar fi să te aud ‎spunând asta.
‎Și se pare că aveai dreptate, deci...
‎Nu.
‎E o femeie încântătoare, la fel ca tine.
‎Deci, dacă ai inelul ăla
‎și dacă e iubirea vieții tale,
‎fă ceva până nu e prea târziu.
‎Pentru că din câte știu își face bagajele ‎și pleacă din oraș...
‎sau cam așa ceva.
‎Te iubesc.
‎Ești om în toată firea.
‎Sper că faci doar ce e bine pentru viața ‎și viitorul tău.
‎Te-ai întâlnit cu ea sau ceva?
‎Mamă, stai.
‎Mamă! Ai dat buzna și la ea acasă?
‎Mă urmărești cu un scop?
‎Paul a zis că n-o să asculți de noi.
‎Totul e bine, iubito.
‎Ce vrei?
‎Eu...
‎Nu vreau...
‎nimic. Nu cer nimic. Doar...
‎spun ce sunt.
‎O bunică.
‎Are bunice.
‎Am adus câteva...
‎sute de cadouri.
‎Am vorbit despre asta înainte de naștere.
‎Îl adorăm pe Paul.
‎Și vrem ca Ella să îl cunoască pe Paul.
‎Sperăm că are unele din calitățile ‎lui grozave. De asta l-am ales.
‎Dar el nu este tatăl ei.
‎E donator de spermă, bine?
‎Toți ne-am înțeles. Am semnat actele.
‎Dar...
‎acum că o am...
‎și că știu cum e...
‎când va avea un copil, dacă...
‎va avea un copil...
‎dacă n-aș putea vedea copilul...
‎probabil și eu aș urmări copilul ‎prin tot orașul.
‎E bine, iubito.
‎Seamănă cu Paul când era mic.
‎Vrei s-o ții?
‎Haide.
‎- Spune salut. ‎- Bună.
‎Bună!
‎- Bună. ‎- Ce fetiță cuminte.
‎Vreau să fiu o bunică bună.
‎Una bună, nu una rea.
‎Iubitule, cinci săptămâni nu e timp lung.
‎Este abandon.
‎Se pare că te-a așteptat mult timp.
‎Bine, mamă. Știi ceva?
‎Tu și cu tata ați avut povestea perfectă. ‎Deci n-ai...
‎Nu. Nu există poveste perfectă.
‎De fapt...
‎acum câțiva ani, tatăl tău ‎mi-a fost infidel.
‎Înainte să mă nasc eu?
‎Aveai 16 ani.
‎Cum ai putut să-l ierți?
‎N-a fost ușor.
‎Am luat-o razna un pic.
‎Am intrat la... dieta asta ridicolă ‎cu ouă, cinci săptămâni.
‎Mai ții minte?
‎Da. Erai...
‎- Vroiai găini sau ceva. ‎- Da.
‎O fermă de găini?
‎Dar...
‎am realizat...
‎că încă îl vroiam pe taică-tu.
‎Și am hotărât să apuc pe calea grea ‎și să rămân.
‎Dar cred că ce m-a ajutat...
‎cu adevărat să-l iert
‎a fost...
‎că nu și-a iertat-o niciodată total.
‎Mamă, chiar te admir.
‎Și înțeleg de ce mi-ai spus povestea asta.
‎Dar nu cred că eu sunt ca tine.
‎Asta e viața ta.
‎Lucrul ăsta mare, plin de vânătăi și ‎nemaipomenit de frumos.
‎E viața ta. Nu-ți voi spune ce să faci.
‎De când?
‎De astăzi.
‎- Bine. ‎- Daniel, uite.
‎Ai fost depresiv multă vreme.
‎Dar când îți revii,
‎trebuie să te hotărăști ‎ce fel de viață vrei.
‎Poți s-o faci.
‎Te iubesc.
‎Mamă.
‎Cred că m-am închis afară din casă.
‎Intră pe fereastră. Eu așa fac.
‎Am plecat!
‎Bună.
‎Te-ai întors.
‎Ce s-a întâmplat, iubito?
‎Te-ai certat cu Paul?
‎De mai multe ori.
‎Și cu Gillian.
‎Și cu Carol.
‎Nici nu ne-am întors împreună cu mașina.
‎Toată lumea s-a...
‎săturat de mine,
‎chiar... și eu.
‎Frank, de ce te-ai însurat cu mine?
‎Poftim?
‎Eu cred că toți se întreabă ‎de ce te-ai măritat tu cu mine.
‎Nu, pe bune.
‎De ce?
‎Ești cumsecade.
‎Deșteaptă. Foarte amuzantă.
‎Oferi multă dragoste.
‎- Așa e, nu? ‎- Da.
‎Și ești încăpățânată
‎și pasională.
‎Uneori ești cam dură și asta îmi place.
‎O spui verde în față.
‎Și pentru...
‎cum arăt?
‎Crezi că te-am luat pentru ‎personalitatea ta?
‎Ai un ambalaj...
‎foarte frumos.
‎Dar Helen Halston e mai mult de atât.
‎Sunt așa de norocoasă.
‎Sunt așa...
‎- Pe bune? ‎- Da. O facem.
‎Mulțumesc c-ai venit..
‎M-au convins mesajele tale.
‎Ai adus un pix?
‎Bună, dnă Walker. Mai multe flori.
‎Cred că e o greșeală.
‎N-am comandat flori.
‎Au și un bilet.
‎Floarea ei favorită e... un iris.
‎Mulțumesc, Shawn.
‎Știu asta, pentru că mi-a spus,
‎când m-a întrebat 10 lucruri despre ea.
‎Atunci nu-l poți folosi.
‎Ce? Ba pot. E bonus.
‎Dacă nu găsești zece lucruri ‎pe care chiar le știi despre ea,
‎fără ca unul să ți-l fi spus ea,
‎ești un fiu de rahat.
‎Nu sunt un fiu de rahat.
‎Scrie lucruri pentru care o iubești.
‎Știu că l-a iubit pe tata.
‎Și că el nu era ușor de iubit.
‎El muncea mereu.
‎Chiar și când ne jucam, tot muncă era.
‎Mama m-a învățat cum să mă distrez.
‎Când eram copil, obișnuia...
‎să-mi citească povești seara și...
‎se prefăcea că mai e o pagină.
‎Și inventam um alt final.
‎- Scrie asta. ‎- Da.
‎Crea multă artă când eram copil.
‎Felicitări în peniță și cerneală,
‎picturi în ulei, după fotografii.
‎Odată, a făcut...
‎o pictură murală super în camera mea.
‎Unu:
‎L-ai iubit pe tata.
‎Doi:
‎M-ai învățat să mă distrez.
‎Trei:
‎Ai fi putut fi artistă.
‎Patru:
‎Crede că ești un om bun.
‎Nu e adevărat.
‎Mi-a spus.
‎Ți-a spus că ea crede că sunt bun?
‎Ai putea scrie că e unica din lume ‎care crede că ești bun.
‎N-am știut că asta crede.
‎Patru:
‎Ești singura din lume care crede ‎că sunt un om bun.
‎Cinci:
‎M-ai făcut să mă simt iubit ‎și în siguranță.
‎Șase:
‎Mi-ai dat fructe la gustare, chiar dacă ‎îți ceream prostii.
‎Șapte:
‎Încă mă mai suni, chiar dacă te ignor.
‎Mulțumesc.
‎Opt:
‎Te-am văzut supărată doar atunci
‎cănd meritai să fii și mai supărată.
‎Nouă:
‎Îți place să dansezi.
‎Zece:
‎Ești mama mea.
‎Unsprezece:
‎M-ai învățat că orice poveste...
‎poate avea un final mai bun.
‎Erin!
‎Erin, așteaptă!
‎Eu chiar...
‎trebuie să...
‎merg mai des la sală.
‎Ce faci?
‎Tu ce faci?
‎Eu mă mut în L.A.
‎Păi...
‎- Pot să vorbesc cu tine? ‎- Despre ce?
‎Despre noi.
‎Oh, Doamne...
‎E prea tâziu, Daniel. ‎Toată viața mea e în duba asta.
‎Ce ciudat. Și eu mă gâdeam la fel.
‎N-o să mă oprești.
‎Bine.
‎Putem vorbi pe drum?
‎- N-ai nimic de făcut? ‎- Te rog.
‎- Mă duci cu mașina la L.A.? ‎- Vin la L.A.
‎Vin cu tine.
‎Mergem la L.A.
‎Îmi pare rău.
‎Scuze!
‎Îmi pare rău.
‎Și mie.
‎- Știi cum să conduci o dubă. ‎- Habar n-am ce să fac.
‎UN AN MAI TÂRZIU...
‎Hei, unde te duci?
‎Jur că seamănă cu amândouă.
‎Să fiu sinceră, noi credem că seamănă ‎cu maică-ta.
‎Se poartă ca ea.
‎- O, Doamne! ‎- Vorbești de diavol.
‎- Sau un înger, depinde pe cine întrebi. ‎- Cine e?
‎Bunica o iubește pe Ella!
‎Uite cine a venit!
‎- Bunica! ‎- Uite-o pe bunica!
‎- Salut-o pe bunica. ‎- Iar tu,
‎- și tu și tu. ‎- Bună.
‎- Și tu. ‎- Bună.
‎E o rochia cam complicată, nu?
‎Mama e la nunta semi-evreiască ‎a fiului ei și tot se plânge.
‎Trebuie să nu vezi mireasa ‎înainte de nuntă.
‎Știu, dar am încălcat deja câteva reguli. ‎Una în plus nu contează.
‎Are dreptate. Poți să-i arăți.
‎Mulțumesc, mamă.
‎Pentru tot.
‎N-o să observe nimeni.
‎Mai e totuși o chestie mică.
‎E prea târziu pentru o chestie.
‎Știu, dar asta e foarte importantă.
‎Cred că trebuie să repetăm sărutul.
‎Bună!
‎Sunt tot așa de supărată, că abia ‎suport să mă uit la tine.
‎Știu. Mulțumesc pentru invitație.
‎L-am invitat pe Frank. ‎Tu îl însoțești.
‎- Mi-ai primit mesajele. ‎- Da, vreo 20.
‎- Tu le-ai primit pe ale mele? ‎- „Nu mă mai suna.”
‎Știi...
‎Într-un fel nunta asta se face ‎datorită mie.
‎Adică, dacă nu mergeam la New York...
‎Deci acum consideri călătoria aia ‎un succes?
‎Uite unde am ajuns și...
‎Și Carol e în Italia.
‎Nici n-a răspuns la invitație.
‎Probabil e prea ocupată cu pictura, ‎mănâncă pizza,
‎are amanți italieni.
‎Sunt sigură că e tristă ‎de când a vândut casa.
‎Nu începeți nunta fără noi!
‎Știam că va veni!
‎Mi-a fost dor de ea mult mai mult ‎decât de tine.
‎La fel și mie. Dar dublu.
‎Oh, e numai iubita lui.
‎E prea bătrână pentru el. ‎Sunt cam de-o vârstă.
‎Oh, Doamne!
‎Da!
‎Am auzit că aveți tort.
‎Nu suni, nu scrii.
‎Ne-a fost așa de dor de tine.
‎Arăți așa de încântător.
‎Apropo, am adus whisky.
‎Oh, nu! Nu din nou!
‎Sigur că ai adus.
‎Da.
‎Tu conduci.
‎În regulă.
‎Ieși din mașină!
‎Lăsați-mă să ies!
‎Mi s-a tăiat respirația.
‎Subtitrarea: Luciana Trifu