‫החבר'ה תמיד אמרו לי‬
‫שכל חור הוא מטרה עבורם‬
‫אבל רק חור אחד‬
‫יהיה מטרה עבורי‬
‫רוצה אותך שם למטה‬
‫שוכב עירום‬
‫מכיר בזרות שלך‬
‫אני רוצה לאכול אותך‬
‫אבל אמרת שבשר הוא גשמי‬
‫וזול‬
‫חבל שאתה זול ואלים‬
‫ושאני רוצה לאכול אותך‬
‫תטהר‬
‫תרחץ אותי‬
‫מתי בפעם האחרונה הבאתי אותך אל הקצה‬
‫שוכבת לצידך זו הסטייה היחידה שלנו‬
‫צמאה בים רווי מים, לא מסוגלת לשתות‬
‫תן לי להגיע לשם‬
‫תן לי להגיע לשם תן לי להגיע לשם‬
‫תן לי להגיע לשם תן לי, תן לי‬
‫תן לי להגיע לשם‬
‫תטהר אותי‬
‫תן לי להגיע לשם תן לי להגיע לשם‬
‫תטהר‬
‫צלילי המטאל‬
‫לולו!‬
‫לו?‬
‫תפסיק.‬
‫לו, צריך לקום.‬
‫צריך לקום.‬
‫- כן. - קדימה.‬
‫היי, קדימה. תפסיקי.‬
‫צריך להתחיל בשביל לקטר, זוכרת?‬
‫טוב.‬
‫היי, הכנתי לך שייק.‬
‫את ממש לא תאהבי אותו, אבל הוא בריא.‬
‫רוצה קצת? אני לא ממליץ.‬
‫הוא דוחה.‬
‫טוב, פופס.‬
‫צריך לרקוד.‬
‫הוליווד היטס‬
‫כן!‬
‫אתה רוקד די טוב.‬
‫- לא? טוב. - לא.‬
‫בשיר, מהו הדבר שהוא לא יעשה?‬
‫- מה נשאר לו לא לעשות? - מין אנאלי.‬
‫נהגתי לדמיין שג'ף גולדבלום הוא האבא שלי.‬
‫ראיתי אותו בסרט "הזבוב" ואמרתי, "אבא שלי בטח נראה ככה."‬
‫זה גם מסביר הרבה דברים, כי הוא מוזר.‬
‫- אבל הוא דומה לי. - נכון. כן.‬
‫- כן! - אתה נראה כמו ג'ף גולדבלום.‬
‫למה מקובל להשתמש בקיסמים בציבור, אבל לא בחוט דנטלי?‬
‫ניסית את זה פעם?‬
‫- חוט דנטלי בציבור? - בציבור.‬
‫- לא. - את בשולחן הארוחה...‬
‫בילדותי נהגתי לדמיין את ההלוויה שלי.‬
‫- בבית הספר, בשיעור מתמטיקה. - כיף.‬
‫הייתי חולמת בהקיץ על ההלוויה שלי, ואז גורמת לעצמי לבכות.‬
‫כן, נראה לי שארצה שישרפו את גופתי. ואתה?‬
‫או שישרפו את גופתי, או שאהיה מזון לציפורים, מבינה?‬
‫טוב, עכשיו אפשר להכניס את האפר לדיו קעקועים.‬
‫הפנים שלי על הגב שלך, ליד הליצן.‬
‫- מה? - כן.‬
‫פני ליצן מפחיד‬
‫לא צריך להוציא הכול.‬
‫אני יודעת, אבל צריך למלא אותם.‬
‫טוב.‬
‫את רוצה לשים אחרים?‬
‫הפרצוף הזה ימכור.‬
‫טוב, אלה עולים 50 דולרים יותר כי...‬
‫- זו יצירה מקורית. - אני אירק עליה.‬
‫- 50 דולרים. - טוב, 100 דולרים.‬
‫עשרת אלפים.‬
‫עשיתם בדיקת סאונד?‬
‫- עשיתם? - עוד לא.‬
‫- אנחנו עולים ב-17:00? - מרגרט כבר עשתה בדיקת סאונד?‬
‫היי, עשית בדיקת סאונד?‬
‫לא, אני ממש לא מצפה לזה.‬
‫אני מתה מפחד.‬
‫חצי מהציוד שלי הרוס.‬
‫נראה לי שיש לנו. כן.‬
‫כן, בניו יורק.‬
‫מאחת עד עשר, הוא בטח שומע שתיים.‬
‫הוא לא... קשה לו אפילו לתקשר איתי.‬
‫האם...‬
‫אני צריך לראות רופא?‬
‫הוא פנוי עכשיו.‬
‫- הוא פנוי עכשיו. - מה...‬
‫- עכשיו? - כן. אני...‬
‫איפה ה...‬
‫היי, לולו. מצטער שנאלצתי לצאת, מותק.‬
‫אני חייב לטפל במשהו, טוב?‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫מר סטון?‬
‫אה, כן.‬
‫טוב, איך עוצמת הקול?‬
‫עוצמת הקול חזקה מספיק?‬
‫- יופי. אתה שומע אותי? - מה?‬
‫- אתה שומע אותי היטב? מבחינת העוצמה? - אני שומע אותך.‬
‫טוב.‬
‫אני אגיד כמה מילים,‬
‫אני רוצה שתחזור עליהן.‬
‫אתחיל באוזן ימין שלך. טוב?‬
‫"בס."‬
‫"כאוס."‬
‫כעס.‬
‫"רכב."‬
‫רקב.‬
‫"מגב."‬
‫מהומה.‬
‫"חיפוש."‬
‫גרון.‬
‫- "תעלה." - בקלה.‬
‫"דיבור."‬
‫"צלצול."‬
‫טמטום.‬
‫"חיידק."‬
‫"חיים."‬
‫"קבוצה."‬
‫"מכסה."‬
‫אלה התוצאות שלך, רובן.‬
‫באשר לעוצמת השמיעה שלך,‬
‫אתה, באוזן ימין, שומע ב-28 אחוזים,‬
‫- ובאוזן שמאל, ב-24 אחוזים. - סליחה?‬
‫- באוזן שמאל, יצא לך 24 אחוזים. - טוב.‬
‫לא משנה עד כמה הייתי מגביר את הבדיקה,‬
‫יכולתי להעלות לעוצמה 11,‬
‫בכל מקרה היית מפספס בין 70 ל-80 אחוזים מהמילים שאמרתי.‬
‫בסדר.‬
‫זה לא טוב.‬
‫כן, אני מבין. אז מה...‬
‫מה אפשר לעשות? איך אחזיר את השמיעה?‬
‫עליך להבין פה משהו.‬
‫בין אם זה קשור לחשיפה שלך לרעש‬
‫ובין אם זה עניין אוטואימוני‬
‫זה לא ממש משנה.‬
‫אני מבין שיש לי בעיה.‬
‫אני שואל איך אפשר לפתור אותה.‬
‫ראשית, מה שתוכל לעשות‬
‫זה לצמצם את החשיפה לרעשים חזקים.‬
‫ואז נוכל לערוך בדיקות ולהבין בדיוק‬
‫מה קורה עם האוזניים שלך.‬
‫ואם נגלה מה הסיבה, אז נוכל לדבר על השאר.‬
‫נוכל מה?‬
‫יש שתלים שעוקפים את שבלול האוזן.‬
‫- אמרת שתלים? - כן.‬
‫הם עוזרים?‬
‫לאנשים עם אובדן שמיעה חמור או חירשות מלאה, כן, הם עוזרים.‬
‫אז בוא נעשה את זה.‬
‫זה לא פשוט כל כך.‬
‫זה תהליך מורכב מאוד, וגם יקר.‬
‫כמה זה עולה?‬
‫המחיר יכול להיות בין 40,000 ל-80,000 דולרים, תלוי.‬
‫והביטוח לא מכסה את זה.‬
‫טוב.‬
‫ו...‬
‫ומתי תוכל לבצע את זה? יש לך אותם במלאי?‬
‫מר סטון, השמיעה שלך מידרדרת במהירות.‬
‫נכון?‬
‫ובימים הקרובים,‬
‫או אפילו בשעות הקרובות, היא תמשיך להידרדר.‬
‫והשמיעה שאיבדת‬
‫לא תשוב.‬
‫אתה מוכרח להבין שהאחריות שלך היא בראש ובראשונה‬
‫לשמר את השמיעה שנותרה לך.‬
‫רובן, מה לעזאזל?‬
‫אני לא שומע כלום.‬
‫מה?‬
‫אני לא שומע כלום.‬
‫השמיעה תחזור?‬
‫כן, היא תחזור.‬
‫אני חייב ל...‬
‫יש ניתוח.‬
‫- מה? - הוא פשוט. שום דבר מיוחד.‬
‫יש שתל. הם שמים אותו בפנים. הוא כמו...‬
‫טוב? היא תחזור.‬
‫זה בסדר, לו.‬
‫זה עולה 40 או 80 אלף. שיהיה. אבל היא...‬
‫היא תחזור.‬
‫- עד אז, נמשיך כרגיל. - לא.‬
‫- לו. - לא.‬
‫נופיע מחר ונראה מה יהיה.‬
‫בואי ננסה. אני אנגן כמו קליק טראק.‬
‫- תנגני לפי המקצב שלי. - לא.‬
‫תוכלי... זה שונה, אבל זה המצב, לו.‬
‫לא! אנחנו לא מנגנים כלום!‬
‫לו, יש לנו... קבענו סיבוב הופעות.‬
‫- זה לא בטוח. - יש סיבוב הופעות.‬
‫- יש סיבוב הופעות, לו. - לא.‬
‫- זה לא משנה. זה לא בטוח. - קבענו סיבוב הופעות!‬
‫- רובן! - ידעתי, לעזאזל. אני חוזר.‬
‫היי. אחי, אפשר סיגריה, בבקשה?‬
‫זה מגוחך.‬
‫הוא ישן.‬
‫הי, הקטור.‬
‫הי, מדברת לו. רובן עובר תקופה קשה עכשיו.‬
‫- הקטור, מה נשמע? - יש לו בעיות שמיעה.‬
‫כן. אני יכולה לקרוא לו, אבל הוא לא ישמע אותך.‬
‫טוב.‬
‫תדבר איתו.‬
‫היי, הקטור, מה קורה, גבר?‬
‫זה רובן. הייתי אומר שטוב לשמוע את קולך‬
‫אבל אני לא שומע שום מילה,‬
‫אז זה חסר טעם לחלוטין.‬
‫לו רצתה שאתקשר אליך כי עישנתי סיגריה.‬
‫אתה יודע, לא משהו, לא אידאלי,‬
‫אבל בהתחשב בנסיבות הדי דפוקות,‬
‫אפשר להבין אותי,‬
‫אלא אם כן אתה לו, כך נראה.‬
‫אני בשליטה, אחי.‬
‫בטח היית שואל אותי אם אני רגוע עכשיו, אם אני מרגיש מאופס.‬
‫לא לחלוטין, אבל אני בסדר.‬
‫היית אומר לי שאפשר לחוש שלווה‬
‫כשמפסיקים לייחל לעבר אחר.‬
‫אחי, אני אוהב אותך, גבר.‬
‫המנהלת שלי רוצה את הטלפון בחזרה, אז אני מוכרח לנתק.‬
‫טוב, אוהב אותך, אחי.‬
‫היי. כן, הוא לא שומע מילה.‬
‫אם תכניס אותו לקבוצה, איך הוא ישמע?‬
‫טוב.‬
‫טוב, תודה, הקטור. תודה לך.‬
‫מתי? טוב.‬
‫אוודא שעוצמת הקול גבוהה. טוב.‬
‫תודה רבה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫הוא יתקשר שוב.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫תכתבי לי. מה הוא...‬
‫"הוא יתקשר שוב."‬
‫הוא יתקשר שוב. זה הכול?‬
‫הקטור המזדיין.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫מה את רוצה לעשות, לו?‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫זה הקטור.‬
‫היי.‬
‫כן, הוא פה.‬
‫לא טוב כל כך.‬
‫אה, בסדר.‬
‫כן, מה זה, ו...‬
‫מה? מה התוכנית?‬
‫טוב, אנחנו במיזורי, אז ייקח לנו כמה ימים.‬
‫אני לא ממש יודעת.‬
‫לא, נצא מייד.‬
‫טוב, כן.‬
‫טוב, תודה. אני מעריכה את זה מאוד.‬
‫תודה.‬
‫כן, אני אגיד לו.‬
‫טוב, ביי.‬
‫מה?‬
‫הוא מצא מקום.‬
‫ילדים חירשים בדרך‬
‫זה הוא?‬
‫רובן?‬
‫הי, סליחה. אני לא מכיר סימנים. אני רובן.‬
‫זו לו.‬
‫הי, אני לו.‬
‫סליחה. אני קורא שפתיים.‬
‫- קוראים לי לו. - לו. אני ג'ו.‬
‫הי, ג'ו.‬
‫- אכפת לך שנלך לשוחח לרגע? - לא.‬
‫אכפת לך לשמור על המפלצת שלי בזמן שנדבר?‬
‫- טוב. - לו, זה לואי.‬
‫הוא כלב השמיעה שלי. הוא הודיע לי כשהגעתם.‬
‫קראתי לו על שם לואי אפריסיו‬
‫- מה"וייט סוקס" 1959. - את בסדר?‬
‫- אם את רוצה להתיידד איתו, תני לו את אלה. - בטח.‬
‫- בסדר? - כן.‬
‫היי, מה לגבי... לו, את באה?‬
‫- לא. אתה... - בטוחה?‬
‫כן.‬
‫- לא אתעכב, טוב? - טוב.‬
‫תהיה כלב טוב.‬
‫טוב, בדיקה.‬
‫טוב בדיקה‬
‫טוב.‬
‫אז זה עובד.‬
‫תסתדר עם זה?‬
‫כן, אתה שומע אותי?‬
‫לא. אני אקרא את השפתיים שלך.‬
‫אולי אפספס כמה דברים, אבל אנסה, טוב?‬
‫- טוב. - תנסה לדבר ברור.‬
‫כן.‬
‫מה שלומך, רובן?‬
‫מה שלומך רובן‬
‫אני בסדר.‬
‫אתה מכור?‬
‫כן.‬
‫לאילו סמים?‬
‫מה צרכתי?‬
‫הכול.‬
‫בעיקר הרואין.‬
‫הרואין.‬
‫חשבת להשתמש שוב מאז שאיבדת את השמיעה?‬
‫היום הוא לא יום טוב.‬
‫אני לא חושב בהיגיון.‬
‫בוא נדבר עליי.‬
‫אני אלכוהוליסט.‬
‫איבדתי את השמיעה במלחמת וייטנאם כשפצצה התפוצצה לידי.‬
‫אני עדיין זוכר לאיזו מוזיקה הקשבתי כשהפצצה התפוצצה.‬
‫אחר כך,‬
‫איבדתי את כל השאר.‬
‫את אשתי, את הילד שלי.‬
‫לא בגלל החירשות, שיהיה ברור, רובן.‬
‫בגלל הבירה.‬
‫כמה זמן אתה נקי?‬
‫- ארבע שנים. - ארבע?‬
‫ואתה צריך עזרה עכשיו?‬
‫כדאי שאבדוק מה שלום לו.‬
‫כמה זמן אתם ביחד?‬
‫ארבע שנים.‬
‫אתה מנגן, נכון?‬
‫- לא. - לא?‬
‫כבר לא. עד שאעבור את ההשתלה.‬
‫ההשתלה?‬
‫כן. אתה מכיר את השתלים שיש עכשיו?‬
‫כאילו... יש עכשיו שתלים.‬
‫אני יודע. כן.‬
‫יקרים.‬
‫כן, תודה. הם יקרים.‬
‫אז...‬
‫עליך להבין שזו קהילה של חירשים.‬
‫זו לא רק התוכנית שלי, אלא אנחנו חלק מקהילה גדולה יותר של חירשים.‬
‫והתוכנית שלי,‬
‫והמשתתפים בה,‬
‫מקבלים המון מקהילת החירשים.‬
‫אנחנו עובדים איתם, והם עובדים איתנו.‬
‫אבל חשוב מאוד, אם אתה רוצה להיות פה,‬
‫שתבין שאנחנו מחפשים פתרון לזה.‬
‫לא לזה.‬
‫אולי תזמין את לו להיכנס?‬
‫בטח.‬
‫לו!‬
‫הבחור הזה רוצה לדבר איתך.‬
‫טוב.‬
‫אני חושב שחשוב שתישאר איתנו פה עכשיו, רובן.‬
‫תלמד קצת שפת סימנים,‬
‫תקבל ביטחון ויציבות.‬
‫מה דעתך?‬
‫נשמע מעולה, אבל אין לנו הרבה כסף עכשיו.‬
‫לפעמים הכנסייה שלנו מסבסדת חירשים נזקקים,‬
‫וכרגע, אתה עונה לדרישות, רובן.‬
‫- אנחנו לא הולכים לכנסיה. - סליחה, אני קורא...‬
‫סליחה, רובן, אני קורא שפתיים. מה אמרת?‬
‫אנחנו לא דתיים, אף אחד מאיתנו.‬
‫ממש לא בעניין של דת. בלי להעליב, כמובן.‬
‫לדת אין שום קשר לזה, רובן.‬
‫הכנסיה עוזרת לאנשים שהם נזקקים, לא דתיים.‬
‫העיקר שאתה רוצה להישאר פה.‬
‫- כן. - לו,‬
‫את חושבת שרובן זקוק לעזרה עכשיו?‬
‫תביני שאם רובן יישאר פה,‬
‫הוא יהיה חייב לעשות זאת לבד.‬
‫החברים חיים בבית שמבודד מהעולם שבחוץ.‬
‫ללא קשר עם העולם שבחוץ, ללא טלפונים.‬
‫גיליתי שבכל המקרים, זו הדרך היעילה ביותר.‬
‫היי, חכה רגע, טוב?‬
‫תן לי לעכל, טוב?‬
‫את יכולה לעזור לרובן להתחייב לזה?‬
‫את רוצה לנסות את זה לכמה ימים?‬
‫יש לנו בית משלנו. נוכל להישאר בקרוון.‬
‫אני מצטער, זה לא עובד ככה פה.‬
‫אז זו בעיה.‬
‫יש לך איפה להיות בתקופה הזו, לו?‬
‫היי, זהו זה, גבר. סיימנו.‬
‫תודה שהקדשת מזמנך. אני מעריך את זה.‬
‫הלכנו, מותק. בואי נזוז.‬
‫היי. לו.‬
‫לדעתי, כדאי לנו בכל זאת להופיע בדייטון.‬
‫טוב? את תסמני לי מתי להתחיל. אני יודע שהיה צולע בפעם הקודמת.‬
‫לא שידרנו על אותו גל. עכשיו את יודעת.‬
‫אסתכל עלייך. ואני יודע הכול מאל"ף ועד ת"ו.‬
‫טוב, היי. אוכל להסתדר עד שנרוויח מספיק לניתוח.‬
‫טוב? אנחנו נצליח.‬
‫היי, ברצינות, אנחנו בסדר.‬
‫לו?‬
‫אני אדאג לזה.‬
‫באמת. זה רק כסף. את יודעת את זה, נכון?‬
‫בואי אליי.‬
‫רובן!‬
‫רובן! תפסיק!‬
‫רובן!‬
‫לו, אני לא חוזר למקום ההוא, טוב?‬
‫אגור עם אבי אני רק אפריע‬
‫זה המקום היחיד.‬
‫אני יודע.‬
‫תחזור לשם אני דואגת.‬
‫אז תתמכי בי, לעזאזל.‬
‫מה דעתך על זה? תתמכי בי, לעזאזל, לו.‬
‫את לא רוצה להיות פה?‬
‫- ודאי שכן. - ידעתי.‬
‫ידעתי שזה יבוא.‬
‫זה קשור לאלבום, אה?‬
‫קיבלת הצעה טובה יותר?‬
‫על מה אתה מדבר? מה אתה רומז?‬
‫אני לא שומע אותך!‬
‫אני לא... אני חירש, לעזאזל!‬
‫לא שומע, לעזאזל. טוב?‬
‫אתה צריך תמיכה עכשיו‬
‫לא. מה שאני צריך זה אקדח בפה!‬
‫טוב?‬
‫תשמעי, אני מצטער.‬
‫לו, אני קצת מחוק. אני צריך דקה לחשוב. טוב?‬
‫חייב להיות פתרון אחר. לו?‬
‫הלו?‬
‫היי.‬
‫אה, באמת?‬
‫מי זה?‬
‫טוב, אז אתארגן.‬
‫לא. אקח מונית.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫טוב, ביי.‬
‫מה קורה?‬
‫אני עולה על מטוס, ואתה חוזר למקום ההוא.‬
‫תאטי, טוב?‬
‫תירגע, גבר, זה ייקח רק דקה. רק תירגע, טוב?‬
‫תאטי רגע.‬
‫לו, זה דפוק כל כך.‬
‫מי ידאג לך שם?‬
‫מי ידאג לך? אל תגידי שהבחור ההוא.‬
‫- אני צריך תוכנית ברורה יותר. - רובן.‬
‫אני צריך ממך יותר, לו.‬
‫אצטרך תוכנית ברורה יותר, לו.‬
‫את לא יכולה סתם...‬
‫אלוהים! לו, בחייך.‬
‫רובן!‬
‫אתה פוגע בעצמך...‬
‫רובן, כשאתה פוגע בעצמך,‬
‫אתה פוגע בי.‬
‫- גם אני אפגע בעצמי. - אל תגידי את זה.‬
‫תבטיח.‬
‫תגיד את זה, רובי! או שהכול יהיה לחינם! תגיד! תבטיח!‬
‫תחזור לשם עכשיו! תבטיח! תגיד את זה!‬
‫- אני מבטיח, אם את... - לא! תגיד את זה! תבטיח.‬
‫תחזור למקום ההוא.‬
‫רק אם... אני מבקש שתחכי לי.‬
‫את האחת שלי. את הלב שלי, לעזאזל.‬
‫את האחת שלי. טוב? את מוכרחה לחכות לי.‬
‫לעזאזל.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫כשתגיעי לשם, אני מבקש ש...‬
‫אני מבקש שתכתבי לי, טוב?‬
‫כן? תכתבי לי ותעדכני שאת בסדר?‬
‫תבטיחי לי?‬
‫ותקשיבי, אם רע לך, פשוט תחזרי לפה.‬
‫אני אפתור את זה, אני נשבע. את יודעת שאצליח.‬
‫זה לא קשה כל כך, טוב? רק תחזרי לפה.‬
‫- אני אוהבת אותך. - את הלב שלי, לעזאזל. טוב?‬
‫קיבינימט.‬
‫אוי, קיבינימט.‬
‫לעזאזל.‬
‫קיבינימט.‬
‫לעזאזל.‬
‫קיבינימט.‬
‫מה המצב?‬
‫הי. היי.‬
‫אתה רוצה את מפתחות הרכב?‬
‫אם ארצה אותם בחזרה, תחזיר אותם, טוב?‬
‫זה לא יקרה.‬
‫שמך.‬
‫שמי רובן. אני מכור.‬
‫אני נקי כבר ארבע שנים.‬
‫אני מצטער שאני לא מדבר בשפת הסימנים.‬
‫זה הכול.‬
‫שמי שאהים.‬
‫אני מכור להרואין.‬
‫לעזאזל.‬
‫קארל - תרגולים יומיים - שירותים משפטיים שתי ארוחות‬
‫רובן‬
‫לכולנו יש משימות פה‬
‫רובן תלמד איך להיות חירש‬
‫תקבל סימן לשם‬
‫מה זה? מה?‬
‫טוב.‬
‫מה?‬
‫טוב.‬
‫אני יודע!‬
‫אני לא... סליחה.‬
‫דיאן‬
‫רובן.‬
‫טוב.‬
‫רובן!‬
‫קול‬
‫טוב.‬
‫כן.‬
‫אני בא, טוב? רק רגע.‬
‫אני אחזור.‬
‫מפענח...‬
‫רובירובירובירובי‬
‫רובי, הגעתי. אתה בסדר?‬
‫טוב לדעת שאתה אמיץ‬
‫תהיה אמיץ בשבילי‬
‫אל תשכח. מתה עליך‬
‫היי, ג'ו.‬
‫מה זה היה, רובן?‬
‫מה זה היה רובן‬
‫עם הגג שלך?‬
‫תיקנתי את הגג. אחד המרזבים...‬
‫ניסיתי לתקן את הגג.‬
‫אתה לא צריך לתקן פה כלום.‬
‫טוב.‬
‫יש לי משימה קטנה בשבילך, טוב?‬
‫אתה קם מוקדם, נכון?‬
‫כן, די מוקדם.‬
‫אדאג שיחכה לך קפה חם ב-5:30.‬
‫מוקדם מספיק בשבילך?‬
‫אני לא יודע. כנראה.‬
‫טוב, 5:00.‬
‫ואתן לך חדר.‬
‫בשביל מה?‬
‫בחדר הזה לא צריך לעשות כלום.‬
‫אני רק רוצה שאתה...‬
‫תשב.‬
‫אני רק מבקש שאם וכאשר לא תוכל רק לשבת,‬
‫תפנה לדף ולעט שאתן לך,‬
‫ואני רוצה ש...‬
‫תכתוב.‬
‫לא משנה מה תכתוב, או אם תאיית נכון,‬
‫או אם תכתוב סתם...‬
‫שטויות.‬
‫לא אכפת לי. אף אחד לא יקרא את זה, טוב?‬
‫אבל אני רוצה שתכתוב ללא הפסקה,‬
‫עד שתרגיש שאתה מסוגל...‬
‫לשבת שוב.‬
‫- אני חייב לכתוב? - כן.‬
‫לא לצייר. לכתוב, כן.‬
‫ואם מתישהו בעתיד,‬
‫תרגיש שקשה לך מדי עם זה,‬
‫תבוא אליי.‬
‫אני אהיה בדירה שלי,‬
‫ואעשה בדיוק מה שאתה עושה, טוב, רובן?‬
‫גם אני אכתוב.‬
‫טוב.‬
‫טעים.‬
‫טיפשי כל כך.‬
‫זה טיפשי כל כך.‬
‫מטומטם שכמוך.‬
‫חתיכת מטומטם.‬
‫נראה לך שהוא בסדר?‬
‫אתה בסדר?‬
‫- לא. - לא מרגיש טוב יותר?‬
‫בוא לפה.‬
‫תראה את הפרחים האלה.‬
‫הוא מהיר.‬
‫טוב, בוא לכאן, ידידי.‬
‫רואה, ידעתי שזה אצלו.‬
‫א', ב', ג', ד', ה', ו', ז',‬
‫ח', ט', י', כ', ל', מ', נ'...‬
‫...ס', ע', פ', צ', ק', ר', ש', ת'.‬
‫הוא ניצח.‬
‫- לא, הוא ניצח. - זה היה צמוד.‬
‫לא, הוא ניצח. תנסה שוב אם אתה רוצה.‬
‫שוב!‬
‫א', ב', ג', ד', ה', ו', ז',‬
‫ח', ט', י', כ', ל', מ', נ'...‬
‫...ס', ע', פ', צ', ק', ר', ש', ת'.‬
‫יש!‬
‫רואה?‬
‫כל הכבוד! הצלחת!‬
‫לא, חשבתי...‬
‫חשבתי שאמרת שאתה חכם.‬
‫אבל אשתך ובתך‬
‫חכמות יותר, נכון?‬
‫רואים? הוא יודע!‬
‫הוא כבר יודע.‬
‫המראה החלק לא לטעמי. עדיף עם קצת שיער.‬
‫היי, לא יותר מדי.‬
‫- טבעי, הבנתי. - מסודר כזה, מבין?‬
‫- מקסים. - מי זו?‬
‫טוב.‬
‫איפה רצית את זה?‬
‫פה.‬
‫אהבתי.‬
‫מגניב. תודה.‬
‫טעות שלי.‬
‫תסתכלו עליי.‬
‫לאט.‬
‫אני מרגיש קצת זקן היום.‬
‫אתה זקן.‬
‫כן.‬
‫אני אוהב את סימן השם שלך, "רובן".‬
‫ביום הראשון שהגעת, הזכרת לי ינשוף.‬
‫י-נ-ש-ו-ף?‬
‫- ינשוף? - ינשוף.‬
‫לך תזדיין.‬
‫ונעשית חשוב מאוד לאנשים רבים פה.‬
‫אתה יודע? זה נכון.‬
‫תודה.‬
‫אני רוצה להציע לך‬
‫דרך שבה אולי תוכל להישאר פה איתנו.‬
‫אני מתאר לעצמי שאתה מתחיל לחשוב קצת על העתיד?‬
‫- עתיד? - עתיד.‬
‫אני יודע שאני חושב עליו.‬
‫אבל בהחלט ייתכן שיש דרך שתוכל להישאר ולעבוד פה,‬
‫אולי בתוכנית שלי,‬
‫אולי עם הילדים בבית הספר.‬
‫אולי בשני המקומות.‬
‫בכל מקרה,‬
‫תחשוב על זה, טוב?‬
‫דיסקורדיה גרסת דמו‬
‫אלבום חדש - בעוד שלושה חודשים! בלאקגאמון‬
‫לו בפריז - בחיי ראיתי עכשיו את לו מופיעה בפריז!‬
‫צילמתי סרטון - הינה קישור.‬
‫מה, לעזאזל?‬
‫היא?‬
‫כן.‬
‫סקסית.‬
‫כן. חתיכה.‬
‫מה דעתך, אה?‬
‫זה?‬
‫כן.‬
‫רגע, היי. זה קל. רק לאט.‬
‫היי. זה בשבילה.‬
‫אנחנו צריכים כסף.‬
‫זה בשבילנו.‬
‫אני אומר לך דוגרי. זה בשבילה.‬
‫היי, בעבור זה, צריך לזכור, זה...‬
‫כסף מזומן, טוב? לא המחאה.‬
‫מגניב. היי, הכול בסדר?‬
‫בוודאות?‬
‫אודיולוגים - מומחים למכשירי שמיעה‬
‫האודיולוגית שלנו ג'וליה רואס‬
‫הגעתי אל "אודיולוגיה פרינס"?‬
‫שומעים אותי?‬
‫אחה"צ טובים, איך אוכל לעזור?‬
‫כן. מה שמך המלא?‬
‫שמי סטון. רובן סטון.‬
‫ר-ו-ב-ן סטון, ס-ט-ו-ן.‬
‫אני מאשר הגעה.‬
‫בסדר, מר סטון. תוכל‬
‫כן, אמתין.‬
‫אז תקשיב...‬
‫- מה? תכתוב לי. - כן.‬
‫אני לא שומע. תכתוב לי.‬
‫26,000 דולרים‬
‫יש לי הצעה בשבילך.‬
‫מה היא?‬
‫מה אם אתן לך אותו במחיר הזה,‬
‫אבל בתנאי אחד?‬
‫תהיה לי האפשרות לחזור אליך בעוד שמונה שבועות.‬
‫טוב? אקנה אותו ממך בעבור תוספת עשרה אחוזים על המחיר.‬
‫הכול חייב להישאר במצבו הנוכחי.‬
‫הכול חייב להישאר במצב זהה לעכשיו.‬
‫מה דעתך?‬
‫- למה לך? - אני לא שומע. אני חירש.‬
‫כן כן, לא לא. מה אתה מחליט?‬
‫ג'ו, אני בסדר אחזור מחר‬
‫אל דאגה רובן‬
‫הכול עבר בשלום רובן‬
‫עקפנו את תעלת השמע שלך אז אתה תחווה‬
‫דממה מוחלטת בתקופה הזו.‬
‫תצטרך לחזור‬
‫בעוד ארבעה שבועות בשביל ההפעלה.‬
‫חזרת.‬
‫בוא, שב פה.‬
‫תודה.‬
‫עשיתי את המעשה.‬
‫את המעשה?‬
‫את הניתוח.‬
‫איך השגת את הכסף?‬
‫מכרתי את הקרוון שלי ועוד כמה דברים.‬
‫- טוב. - תראה, ג'ו.‬
‫אני באמת לא רוצה להסביר את עצמי כרגע.‬
‫טוב?‬
‫הגיע הזמן, טוב?‬
‫הגיע הזמן. אני חייב לעשות משהו.‬
‫נכון?‬
‫לנסות להציל את החיים הדפוקים שלי.‬
‫אז זה מה שאני עושה. טוב?‬
‫אף אחד אחר לא יציל את חיי. נכון?‬
‫אם אשב כאן ואתעסק בשטויות, מה יהיה לי? כלום.‬
‫טוב?‬
‫כל העניין הזה? מה זה כבר משנה? הכול חולף.‬
‫אם אעלם, את מי זה מעניין?‬
‫זה לא מעניין אף אחד, גבר. ברצינות.‬
‫וזה בסדר.‬
‫אלה החיים.‬
‫באמת, טוב?‬
‫הם... חולפים.‬
‫אני תוהה...‬
‫כל הבקרים שישבת בחדר העבודה שלי,‬
‫כשישבת,‬
‫חווית רגעים של...‬
‫שקט?‬
‫כי אתה צודק, רובן.‬
‫העולם באמת ממשיך לנוע והוא עלול להיות מקום אכזרי מאוד.‬
‫אבל בשבילי,‬
‫רגעי השקט האלה,‬
‫המקום ההוא, הוא ממלכת האל.‬
‫והמקום ההוא לעולם לא ינטוש אותך.‬
‫אבל...‬
‫אני מבין שכבר בחרת, נכון?‬
‫כן.‬
‫ואני באמת מקווה‬
‫שזה יביא לך אושר, רובן.‬
‫תודה.‬
‫רציתי לשאול, ג'ו, אני לא יודע אם אפשר...‬
‫אבל...‬
‫אני זקוק לכסף בשביל...‬
‫לקנות בחזרה את הקרוון שלי.‬
‫מבין? אני ולו,‬
‫אנחנו גרים שם.‬
‫זה הבית שלנו.‬
‫הבית שלנו.‬
‫ואני אחזיר לך בוודאות.‬
‫פשוט עכשיו יש לי מגבלת זמן.‬
‫רובן,‬
‫אני לא מבין לאיזה מצב הכנסת את עצמך,‬
‫אבל מנקודת מבטי,‬
‫אתה נראה ונשמע כמו מכור.‬
‫לא. היי.‬
‫אני לא מ...‬
‫זה בסדר, טוב? המצב שלי, הכול בסדר, טוב?‬
‫באמת. אבא של החברה שלי עשיר.‬
‫הוא ייתן לי כסף. טוב?‬
‫זה כלום. אין לך מושג עד כמה זה חסר משמעות.‬
‫ברצינות.‬
‫אני ממש מטומטם. סליחה ששאלתי.‬
‫אני מצטער, טוב?‬
‫טוב.‬
‫בבקשה, אוכל להישאר איתך...‬
‫שלושה, ארבעה שבועות, עד שהם...‬
‫יפעילו?‬
‫רובן,‬
‫כפי שאתה יודע,‬
‫כולם פה מאמינים שחירשות היא לא נכות,‬
‫לא משהו שיש לתקן.‬
‫זה די חשוב פה.‬
‫כל הילדים הללו,‬
‫כולנו צריכים להזכיר זאת לעצמנו‬
‫בכל יום.‬
‫והבית שלי נבנה על בסיס האמונה הזו,‬
‫ועל אמון.‬
‫כשמפירים את האמון,‬
‫דברים קורים.‬
‫ואני לא יכול להרשות זאת.‬
‫יש כאן המון אנשים לחשוב עליהם.‬
‫לכן,‬
‫במצבך הנוכחי, כרגע,‬
‫אבקש ממך לארוז את חפציך עוד היום‬
‫ולמצוא מקום אחר לגור בו, רובן.‬
‫סבבה.‬
‫אתה מוכן?‬
‫טוב.‬
‫מתחילים.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫תגידי שוב.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫איך זה נשמע?‬
‫נשמע מוזר.‬
‫טוב, אז ננסה לכוונן.‬
‫איך עכשיו? איך זה?‬
‫זה נורא. זה...‬
‫זה נורא.‬
‫- אולי תתאר מה אתה שומע? - זה...‬
‫זה גבוה.‬
‫את יכולה לשנות את ה...‬
‫טוב, אנסה לכוונן עוד משהו.‬
‫איך עכשיו?‬
‫טוב. רובן, הצלילים האלה שונים ממה שאתה זוכר.‬
‫ואלה השתלים שבראש שלך שמערימים על המוח שלך לחשוב‬
‫שאתה באמת שומע,‬
‫כשבמציאות, האוזניים שלך עדיין לא עובדות.‬
‫אז אני מציעה שתנוח‬
‫בשבועות הקרובים‬
‫ופשוט תתרגל לאופן שבו דברים נשמעים.‬
‫ופשוט תיקח את הזמן.‬
‫כן, הי, הגעתי אל...‬
‫לו נמצאת?‬
‫מי זה?‬
‫זה רובן.‬
‫היי.‬
‫- רובן. - תיכנס.‬
‫אתה רעב, רובן?‬
‫כן?‬
‫לואיז לא נמצאת.‬
‫אתה שומע?‬
‫כן. עברתי ניתוח.‬
‫וואו! באמת?‬
‫מה זה?‬
‫זה מצוין. לואיז אמרה לי שייחלת לזה.‬
‫אז...‬
‫חזרת לתופף?‬
‫עוד לא. אני צריך לטפל בכמה עניינים קודם לכן, מבין?‬
‫אני רק צריך לסדר כמה דברים.‬
‫כן, לסדר... מה למשל?‬
‫סתם, נגיד...‬
‫סתם לחזור לשגרה וכמה עניינים כספיים.‬
‫- כן. - אני רק צריך לטפל בכול.‬
‫כן.‬
‫- ולואיז יודעת שאתה פה? - לא.‬
‫אז זו הפתעה גדולה?‬
‫לואיז הייתה עסוקה למדי, אתה יודע?‬
‫אנחנו עורכים מסיבה, אז היא תחזור הערב.‬
‫בוודאות.‬
‫אתה רוצה...‬
‫אכין לך ביצים.‬
‫לא, אני בסדר. אתה צריך עזרה במשהו?‬
‫לא. אתה צריך ביצים.‬
‫תודה.‬
‫איפה גדלת, רובן?‬
‫- איפה גדלתי? - כן.‬
‫בכל מיני מקומות.‬
‫בטקסס, בקליפורניה,‬
‫באריזונה, בווירג'יניה.‬
‫כן. בכל מיני מקומות.‬
‫למה במקומות רבים כל כך?‬
‫כי אימא שלי הייתה אחות בצבא.‬
‫אז היא עברה ממקום למקום.‬
‫- וגם אביך? - לא.‬
‫כלומר, אני לא יודע.‬
‫אני מבין.‬
‫למען האמת,‬
‫לא תמיד חיבבתי אותך, רובן, כל השנים הללו.‬
‫ראיתי בזה כאילו מישהו...‬
‫גנב משהו יקר ערך.‬
‫אתה מבין?‬
‫אבל אני יודע שלא אתה לקחת את לואיז ממני.‬
‫אימא שלה עשתה זאת.‬
‫היא לקחה את לואיז כשהיא עזבה אותי‬
‫ולקחה אותה שוב כשהיא התאבדה.‬
‫ולואיז חזרה הביתה בזמנו,‬
‫אבל היא שנאה אותי כל כך.‬
‫מה יכולתי לעשות?‬
‫ואתה...‬
‫אתה נתת לה מקום להיות בו בזמנו.‬
‫וזה טוב.‬
‫אינך מבין? לא חיבבתי אותך בזמנו,‬
‫אבל עכשיו אני מודה לך.‬
‫רציתי להגיד לך את זה.‬
‫אבל בכל מקרה, אתה תשמח מאוד לראות עד כמה לואיז מצליחה עכשיו.‬
‫וזה הכי חשוב.‬
‫לא?‬
‫טוב.‬
‫הי.‬
‫- אתה שומע אותי? - כן. חזק וברור.‬
‫- וואו, תראי אותך, לולו. - בחיי.‬
‫- תראי אותך, אה? - מה?‬
‫את נראית שונה.‬
‫אין שריטות, אה?‬
‫כן.‬
‫זה טוב.‬
‫אתה מרגיש מוזר?‬
‫כן. זה נראה מוזר?‬
‫לא.‬
‫לא. זה נראה מגניב.‬
‫ממש מטורף.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫הפעלתי כמה קסמים.‬
‫נצטרך לדבר על זה.‬
‫הייתי צריך לעשות כמה שינויים.‬
‫ריצ'רד סיפר לך על כל עניין המסיבה?‬
‫- ואללה, כן. - אני חייבת לארגן כמה דברים.‬
‫- לא, זה בסדר. - כן.‬
‫- תעשי מה שאת צריכה. - טוב.‬
‫להביא לך משהו?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אהיה למטה.‬
‫היי.‬
‫- היי. מה נשמע? - רובן.‬
‫הי.‬
‫מה נשמע?‬
‫טוב. מה שלומך?‬
‫- מה אמרת? - מה שלומך?‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב. כן.‬
‫- לקחת אוכל? - מה?‬
‫לקחת אוכל?‬
‫- לא, זה בסדר. - כן? אתה בסדר?‬
‫- את? - כן, אני בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אני רוצה לבקש משאלה.‬
‫אני רוצה שבתי תשיר איתי שיר קצר.‬
‫אבא, לא.‬
‫זו זכותי. היום יום ההולדת שלי!‬
‫בואי.‬
‫חלקכם הכירו את אימא של לואיז,‬
‫ויודעים שכתבתי לה שירים.‬
‫רבים.‬
‫והשיר הזה היה האהוב עלייך כשהיית קטנה.‬
‫זוכרת?‬
‫את...‬
‫את מחייכת‬
‫ואני בוכה‬
‫את עוזבת‬
‫ואני אוהב אותך‬
‫השמיים טהורים יותר‬
‫שם, מאחור‬
‫הצבעים דוהים‬
‫בין ארבעה קירות‬
‫האהבה הזו, היא מטורפת‬
‫לא חיית אותה‬
‫האהבה הזו הורגת אותי, שוב‬
‫אהובתי‬
‫אני...‬
‫את מחייכת‬
‫ואני בוכה‬
‫את עוזבת‬
‫ואני אוהב אותך‬
‫השמיים טהורים יותר‬
‫שם, מאחור‬
‫הצבעים דוהים‬
‫בין ארבעה קירות‬
‫האהבה הזו, היא מטורפת‬
‫לא חיית אותה‬
‫האהבה הזו הורגת אותי, שוב‬
‫אהובתי‬
‫אני מת‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫סליחה. אני רק צריכה קצת מים.‬
‫את בסדר?‬
‫- כן? - כן, פשוט יבש פה קצת.‬
‫היי, היה די מגניב הערב.‬
‫נשמעת מעולה.‬
‫כן, ממש.‬
‫את אומרת לי שלא התחברת?‬
‫- נכנסת לזה. - כן.‬
‫נשמעת מדהים כששרת ככה.‬
‫זה שיר של אבא שלי, אבל...‬
‫- את מדברת צרפתית עכשיו? - בקושי.‬
‫לא ידעתי שאת יודעת.‬
‫טוב, שכחתי את הרוב, אבל אני מתחילה להיזכר קצת.‬
‫כן, חשבתי לי, את זוכרת את המקום הזה בכלל?‬
‫לא זכרתי, אבל...‬
‫מטריד כל כך אילו דברים נשארים בזיכרון‬
‫בלי שתדע.‬
‫אימא שלי ואני לא דיברנו ממש על המקום הזה.‬
‫הוא תמיד היה רעיון מוזר וחלומי,‬
‫אבל עכשיו הוא חזר קצת.‬
‫הבנתי.‬
‫כן.‬
‫סיפרתי לכולם על חיי הצוענים שחיינו.‬
‫אני מתגעגעת אליהם.‬
‫אנחנו חייבים לחזור לזה, נכון?‬
‫צריך לחזור לעניינים. לחזור להופיע, אה?‬
‫לא נראה לך? אני צריך לטפל בעניין הקרוון.‬
‫מה זאת אומרת "לטפל"?‬
‫פשוט יש לי מיליון דברים לעשות, מבינה?‬
‫שקשורים לסיבוב ההופעות וכולי?‬
‫- ההופעות, הכול. - כן.‬
‫צריך לחזור לעניינים. הכול.‬
‫האלבום, סיבוב ההופעות.‬
‫ה... מבינה?‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫זה בסדר, לו.‬
‫מה?‬
‫זה בסדר.‬
‫מה בסדר?‬
‫הצלת את חיי.‬
‫עשית אותם...‬
‫עשית אותם יפים.‬
‫אז זה בסדר.‬
‫מה?‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫גם אתה הצלת את חיי, רובי.‬
‫מוקדש לדורות'י מרדר‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬