Inspirerad av verkliga händelser
Hur illa är det?
Vi måste kasta barlast!
Stoppa vagnen!
Amelia?
Mår du bra?
Du behöver inte flyga i dag. Vi kan åka till Richmond.
Ge mig ett ögonblick, Antonia.
-Ingen skulle klandra dig. -Jo, jag.
Jag skulle klandra mig själv.
Jag har ett avtal med mr Glaisher.
Du vet knappt nåt om honom och det du vet irriterar dig.
Snälla, Antonia.
Ge mig bara ett ögonblick.
Du ska få ett sista systerligt råd.
Man ska lyssna på sina tvivel.
Amelia Wren! Hur högt ska hon nå?
Historisk dag. Hur högt kommer de?
Amelia Wren!
Hallå! Bort från vägen!
Inspirerad av Richard Holmes bok "Falling Upwards"
Tid till start: 5 minuter 40 sekunder
-Hon är sen. -Ja, men det är ditt minsta bekymmer.
-Vi mister ljuset. -Ser inte molnen illavarslande ut?
Jag var tydlig med miss Wren hur viktigt ljuset, vinden och rätt tidpunkt var.
-Och hon struntar fullständigt i det. -Titta upp.
Det är ingen fara. Mina mätningar i morse var tydliga.
Vem är jag att tvivla på dig, men du har misstagit dig tidigare.
-Och du kanske har missat att... -Tänk inte ens tanken.
Ned Chambers! - Min goda vän John Trew.
Ned är en av de djärva entreprenörerna som satsat på vår expedition, John.
Tänk inte ens att ni inte ska flyga.
Mr Chambers, vi är luftforskare. Ingen har makt att kontrollera luften.
Jag har betalat för gas och siden.
Är det här inte den starkaste och största ballongen nånsin?
Trots det kan den inte stå emot vädret.
Ni vill inte ansvara för en tragedi.
Jag tänker inte återbetala de 10 000 som är här för att se nåt historiskt.
Vi flyger, Ned. Vi flyger.
Bara vädret håller i sig i 90 minuter. När vi väl är ovan molnen är faran över.
Bra! Då är det avklarat. Lovade du inte att lyfta klockan fem?
Jag är redo. Jag väntar bara på en pilot.
Det är inte första gången jag får vänta på miss Wren.
Vilken trevlig man.
Man måste kompromissa för att uppnå stordåd, min vän.
Och han...
...är bara en kompromiss.
Hej, allihop! Och välkomna!
Amelia!
Är ni redo?
Amelia!
Ni är otroligt sen.
Lektion ett för aeronauter:
Vi är luftens varelser och struntar i markbundna klockor.
Mr Glaisher, är ni inte en gentleman alls?
Sträck ut er hand mot mig.
Han har nog aldrig sett en kvinna!
-Ta hennes hand! -Ta hennes hand, mr Glaisher!
Vad fräckt!
-Är ni redo? -Mr Glaisher.
Ni anar inte hur redo jag är.
Nej, nej, nej. Absolut inte. Det blir inte tal om att ha med hunden.
Vi måste blidka publiken. De föredrar min hund till era lådor.
-Det är oumbärliga väderinstrument. -Det här är en oumbärlig hund.
Hon heter Posey.
Den oumbärliga Posey!
Kom igen. In med dig. Ursäkta.
Mina damer och herrar!
I dag ska jag, Amelia Wren, min fräcke vetenskapsman mr Glaisher
och min mirakelhund Posey förändra världen!
-Är ni beredda på det? -Ja!
Den här ballongen jag står på: "Mammoth"
är en ballong utan dess like
och den kommer att låta oss stiga högre upp i luften
än nån man eller kvinna nånsin har gjort.
Fransmännen steg till 7 010 meter.
I dag ska vi slå det rekordet
och återvinna det för vår fagra kust!
Vem vet, vi kanske...
...når månen och kommer hem med...
...stjärnstoft!
I dag kommer historia att skrivas
och ni ska alla bli en del av den!
Nu är det er tur, mr Glaisher.
Upp med er.
-Fyrverkerier? -Är ni redo?
Ja, jag måste göra om markmätningen och kolla utrustningen en sista gång.
Min utrustning var förberedd i förväg.
Rör inte det här repet, mr Glaisher, för då släpps gasen ut.
Jag vet hur en ballong fungerar.
Vad gör ni?
Vi lyfter! Himlen väntar!
Nej, markmätningen är nödvändig...
Lycka till!
Farväl!
-Vad gör ni? -Ger dem valuta för pengarna.
-Skadar ni inte ballongens integritet? -Kanske.
-Farväl! -För Guds skull!
Farväl!
Det här är absurt.
Det kallas underhållning, mr Glaisher.
-Jag finner det inte underhållande. -Ni tycks sakna sinne för humor.
-Det är löjeväckande. -Var inte så sur. Ge mig hunden.
-Vad menar ni? -Ge mig Posey.
-Jag ger er inte hunden. -Hunden, mr Glaisher. Nu!
Farväl!
Snabbt.
-Kom igen! -Ska jag bara...
-...räcka över den? -Ja, gör det.
-Okej. -Kom, Posey. Kom.
Nej!
Såg ni?
Bra jobbat, Posey.
Kom hit, Posey. Kom, tjejen.
Där är han.
Ni är luftburen för första gången i ert liv, mr Glaisher,
jag föreslår att ni glömmer mig och tar in den vackra världen som vi just lämnat.
Visst är hon speciell?
London.
3 minuter 10 sekunder 341 meter
-Allt verkar så... -Obetydligt?
-Tar ni nåt på allvar, miss Wren? -Vissa saker.
Publiken samlades för att se oss slå höjdrekordet.
-De behövde inte se en flygande hund. -Ältar ni det fortfarande?
De har skrattat åt mig hela mitt liv, miss Wren.
Jag hoppades att i dag skulle vara ett undantag.
-Vad bygger ert anseende på? -Mitt anseende?
-Ja, er ställning i vetenskapens värld. -Mina rapporter och upptäckter.
Ert anseende bygger på papper, mitt på skriken.
Publiken ville ha underhållning.
Och de, ifall ni missat det, betalar den här färden.
Ska ni till operan?
Jag har tittat på samma sak.
Påstå inte att det molnet inte är oroväckande.
Jag är forskare, ni är pilot. Låt oss hålla oss till våra roller.
James.
-James. -Den startar snart!
Den flyger. Vi kunde ha tittat upp från marken.
Vi måste ha bästa utkiksplatsen, Johnny!
Herregud.
Två år tidigare
Det är klar himmel så vi borde se den om exakt 24 sekunder.
Du inser att han kanske inte lyfter ens.
Charles Green kommer att lyfta.
Du kanske inte ska vara så nära kanten.
Sluta att rynka på pannan, John.
Räknar jag timmarna som jag hjälper dig att nåla upp fjärilar?
Nåla upp fjärilar är inget farligt utövande.
Om fem, fyra, tre, två, ett...
Det kan vara vadsomhelst.
Gasventilen sprack, sidenet slets upp.
Han har omprövat ballongformen.
Den är vidare på toppen, som en fallskärm. Det var smart.
-Får jag kika? -Ja, varsågod.
John. Om du sett tillräckligt...
Du kommer att få din chans. De kommer inse ditt värde.
Jag tror att de vet mitt värde alltför väl.
Mina herrar! Mina herrar!
Vi vet mer om världen runtomkring oss än i nåt annat ögonblick i historien.
Trots det är vi fortfarande begränsade av vår okunnighet över vad vi har ovan oss.
Framstegen vi nått med ballongflygning här på akademin
som Charles Green banat väg för hade kunnat föra meteorologin årtionden framåt.
Analys av jordens magnetiska fält, solspektrumet, kunskap om luftfuktighet,
förståelse av atmosfärens syresättning, atmosfär...
Han vill ha min ballong!
Nej, sir. Nej, sir.
Jag ber om stöd för min luftexpedition.
Genom att samla ihop data så tror jag att vi kan avslöja mönster och samband...
Sir, vi är forskare, inte spåmän.
Ni pratar om väderprognoser.
Är det inte vårt ansvar som forskare att ur kaos finna ordning, mina herrar?
-Om vi kunde... -Vi är lika nära att förutse vädret...
...som grodans rörelser i en burk.
Om vi kan förstå himlen ovan oss, mina herrar...
-Med ert finansiella stöd... -Ni lurar er själv.
Vi står på gränsen till en makalös förändring.
Möjligheten att ställa avancerade väderprognoser kan rädda liv.
-Mina herrar, snälla! -Måste vi lyssna på det här?
Snälla!
"James Glaisher talade igen på kungliga vetenskapsakademin"
"om sin plan att göra vädret till en vetenskap."
-I The Times. Har du läst det? -Ja, det har jag.
-"Det mottogs med mycket skratt." -Snälla, Arthur.
-De har fel. -Många ansåg att du hade det.
-Många tvivlade på Newton också. -Newton? Snälla, James.
Newton förändrade sättet vi uppfattar jorden, planeterna och stjärnorna på.
Du tror att du kan förutsäga när det ska regna.
Det här som folk säger om dig, James... Sårar det dig inte?
Jag önskar att det inte sårade dig.
Glaisher & Son Reparation av armbands- och väggur
Tid: 9 minuter och 23 sekunder.
Höjd 1 646 meter.
-Lufttemperaturen är 17,8 grader. -Härligt. Kan ni...
-Vadå? -Bara längst upp.
Ja.
Ni borde sätta på er era oljeställ, mr Glaisher.
Okej. Ut med dig.
-Vad fäster ni på duvorna? -Våra mätningar.
Jag förstår.
Skönt att vår död inte äventyrar nåt.
Det är en försäkran ifall vi inte klarar oss hem.
Moln i sikte!
"Vilken lycka kan vara större än att njuta av glädje..."
-"...i frihet." -"...i frihet."
"Och vara herre över naturens alla skapelser."
-"Att i luften regera från jorden..." -"...i luften regera..."
"...ända upp till himlen, livnära sig på blommor och ogräs i all deras härlighet."
"Att ta vad helst som blidkar ögat?"
Spenser.
"Fjärilens öde" är en av mina favoritdikter.
Oväntat. Jag trodde inte att ni gillade litteratur.
Vetenskapsmän kan uppskatta ord, miss Wren.
Min man älskade den dikten.
Jag hade velat träffa er man.
-Han hade nog inte gillat er. -Inte?
Han ogillade såna som satte teori före praktik.
Är ni säker att vädret är stabilt? För min instinkt säger...
Instinkt har ingen plats i väderprognoser.
Ni ljuger.
Alla mätningar i morse var entydiga, miss Wren.
Det finns ingen poäng att dölja oron. Vi är fast här vad ni än säger.
Lufttrycket förändras snabbare än jag förutsåg.
Vi kommer att bli blöta.
Och då börjar det.
Jag är osäker om era instrument gör nån nytta nu.
Vi måste skalka, så var snäll och sätt på er regnkläderna.
Man får inget pris för envishet.
Om du inte lyssnar på mig, James, så lyssna på det.
Ingen av mina mätningar varnade för storm.
Nu har vi det och vi är inuti ett bymoln, vilket är precis där vi inte bör vara.
Oroa dig inte. Hon har inget som är strömförande så blixtarna leds inte hit.
Blir vi träffade så exploderar gasen och då hinner jag inte poängtera...
Håll i dig!
-Stoppa undan din utrustning nu! -Det ger oss informat...
Ligg stilla och var lugn. Jag måste få oss härifrån.
Nej! Vi kan inte sjunka! Det här kan vara vår enda chans.
-Det är klart att vi inte ska. -Inte?
Det finns två vägar ut.
Ena är att åka under och det andra att åka över.
Den säkraste vägen är upp!
Den säkraste vägen är upp?
Vem tror du att du åker luftballong med?
Amelia! Amelia!
-James! -Amelia! Räck mig din hand!
James! Hjälp!
Håll i dig!
James!
Ta min hand! Ta min hand!
Ett, två...
...tre!
-Mår du bra? -Ja.
Håll i dig! Det är inte över än.
En tursam flykt eller en briljant sådan.
Får jag titta genom er kikare, sir?
Det finns inget att se. De försvann när stormen drog förbi.
Jag vill gärna titta ändå. Jag ska inte sno den.
Det trodde jag inte heller.
Är du intresserad av luften?
-Hade inte ni velat vara där med dem? -Nej. Jag är bara dödvikt.
Men ändå.
Vissa sträcker sig mot stjärnorna. Vissa hjälper andra att nå dem.
-Jag önskar jag var där uppe. -Är du inte rädd för molnen?
Moln består bara av vatten.
Och fåglarna som kanske angriper dig?
Får jag titta genom kikaren?
-Jag ser dem, sir. -Det är inte möjligt.
Jag kan se dem, sir. Jag kan det.
19 minuter 30 sekunder
-Är du klar? -Nästan.
Så där. Det där borde hålla, hoppas jag.
-Ser ganska osäkert ut. -Hon är starkare än hon ser ut.
James.
Du kommer att missa det, James!
Det är ett halofenomen.
-Har du sett en sån tidigare? -Har inte du?
Bara i böcker.
Du borde nog kolla dina instrument. Du har inte mätt nåt på en bra stund.
Det roar dig verkligen att driva med mig.
Det roar mig att du gillar nåt som inte har med siffror att göra.
Har du märkt att det är helt tyst.
Hallå!
Moln i sikte!
Hörde du?
Det är en klocka.
De ringer.
Varifrån kommer det?
Det är hästar.
Den fuktiga luften måste leda ljudet.
-Det är gatuljud. -London följer oss genom stormen.
Värdena är häpnadsväckande.
Titta på mig.
Amelia!
Amelia! Amelia!
Amelia, det...
Vad är det, Amelia? Mår du bra?
Det går över strax.
-Jag låste inte. -Nej, det gjorde du inte.
-Du är inte påklädd. -Ändå har jag kläder på mig.
När bytte du dem senast?
Slår du in dörren för att jag ska tvätta?
När släppte du in ljuset senast?
Solljuset åldrar. Jag vill att mina möbler behåller sin glans.
Vilka glänser? De med matrester eller de som täcks med smutstvätt?
Jag behöver inte se den för att veta att den finns.
Oavsett hur mycket jag än njuter av din självömkan
tänkte jag inte fräscha upp nåt.
Philip har bjudit oss...
-...på en liten träff. -Nej, nej.
Nej.
Amelia.
Jag hatar sättet du uttalar mitt namn på.
Det är som när prästen ber mig att bekänna mina synder.
Det har gått två år.
Tror du att Pierre velat ha det så?
Det där var under din värdighet.
Jag hjälper dig att byta om.
Kom.
Systrar håller ihop?
Och sen får du ruttna.
Det är mycket enklare att glänsa med en vacker man vid armen.
-Ja, verkligen. -Snälla.
Mamma lärde mig: Varför nöja sig med en man när man kan ha två.
-Ursäktar du mig? -Roligt.
Kom.
Din syster är överlycklig att hon lyckades släpa hit dig.
Hej, moster.
Hon försöker övertyga män att bjuda upp dig.
-Och de vägrar? -Jag tror att du skrämmer dem.
Vad spännande.
Det måste vara svårt att vara kvinnan som inger fruktan.
Är ni änkan Wren?
Jag ogillar den titeln.
Men ni är miss Wren?
Amelia Wren. Vem är ni?
Glaisher. James Glaisher.
-Angenämt, mr Glaisher. -Vad för er hit?
-Hit? -Ja.
En systers själviska behov. Er?
En väns egennyttiga behov.
Ja. Han behövde sällskap i sitt svärmeri.
Hon är tydligen god för tusentals pund per år.
Jag är fången här, precis som ni.
Vi behöver inte vara det tillsammans.
Miss Wren. Ursäkta. Jag är forskare, astronom och meteorolog.
Forskare, astronom och vadå?
Jag tror att man kan förutsäga vädret.
Jag måste forska luften, miss Wren, och jag behöver vara uppe i luften.
Jag behöver er hjälp.
Har ni ens en luftballong?
-Nej, inte än. Nej. -Så ni bjuder mig...
...när jag borde bjuda er.
Nej, jag vill att vi... Att ni flyger oss högre
än nån man eller kvinna nånsin har varit. Vadå?
Dansa med mig.
-Dansa med er? -Ja, så kan vi prata vidare.
Amelia.
Jag antar att ni spelar ett spel med några andra i salen.
Tror ni att jag försöker få nån att bli svartsjuk? Så snygg är ni inte.
Inga män här vågar samtala än mindre dansa med er.
Så jag antar att ert spel är med nån annan.
-Ni är smart. -Jag är uppmärksam.
Eller förmäten. Vissa saker, om jag får,
kan jag med säkerhet anta om er.
Kanske att ni saknar inbjudan till kvällens tillställning. Är det rimligt?
Vad grundar ni det antagandet på?
Er kostym var moderiktig för två år sen,
era skor är hemska och ni dansar förskräckligt.
Jag för. Ni för inte.
Och för den här herren uppenbarligen inte känner igen er.
Tack för dansen.
Jag insåg inte att utseendet var så viktigt för er.
Och jag beklagar att jag inte lever upp till kvällens standard.
Jag struntar i skorna. Men ogillar att ni ljuger.
Det blir er luftballong.
Jag ber bara om att fritt få utföra mina experiment.
-Jag hyr inte ut mina tjänster. -Bra, för jag söker en forskarkollega.
Att förstå vädret, miss Wren, gör att vi kan göra säkrare farkoster och resor,
mer produktiva jordbruk så att vi kan stå emot
översvämningar, torka, svält.
Vi kan rädda tusentals liv.
Jag vill skriva om reglerna för luften, miss Wren och jag behöver er hjälp.
Vill ni...
...hjälpa mig?
-Sömmarna måste vara perfekta. -Du straffar mig!
Barn bör nog inte vistas i en fabrik med lättantändlig gas.
Du bestraffar mig för att jag släpade med dig.
Nej, jag är tacksam för att du gjorde det. Annars hade jag inte mött mr Glaisher.
Flickor, jag tror att det finns makroner här nånstans.
Det om nåt borde vara bevis nog att du bestraffar mig.
Inte här.
Jag hatade när du flög med Pierre, men varför vill du upp ensam? Jag fatt...
Med mr Glaisher.
Du är min enda syster. Jag vill inte mista dig för fler dåraktigheter.
Du vill hellre att jag gifter mig och ägnar mig åt min man.
Jag ser hellre att du blir lycklig.
Du kan inte fly från dina problem. Du måste ta itu med dem.
Här! På fast mark. Med resten av oss.
Antonia, jag är en jätteduktig aeronaut och jag vill utnyttja det jag är bra på.
Ja, men du är en framgångsrik kvinna. Du kan vara bra på så mycket.
Du skulle frodas i societeten, bara du gav det en chans.
-Tänk om det inte är det jag vill. -Du måste lära dig att vilja det.
Där uppe fann jag min största lycka.
Han var din lycka. Inte den jäkla luftballongen.
Kom, flickor. Vi blir sena till lunch.
5 227 meter
-Har du varit så här högt tidigare? -Bara en gång.
Med Pierre.
Vi har gott om tid. Varför berättar du inte om honom?
Jag skäms över att inte hålla mig till ditt samtalsschema.
Jag har inget att berätta.
Har du inte ont i huvudet?
Nej, jag känner inget. Förlåt, jag menade inte...
Det var inte meningen att ta lätt på det du upplevt.
Det kommer att läka.
Du får inget ärr.
På den här höjden? Titta.
Han hade rätt. Dåren hade rätt. Av alla förunderliga saker.
Min vän John, John Trew, forskade om dem.
Han teoretiserade om en luftström, bortom fåglarna, där insekterna flög.
Jag trodde aldrig på honom.
Och jag trodde aldrig att vi skulle bevisa hans teori.
Försiktig.
Där flyger hon.
Vart tror du de är på väg?
De kanske förlitar sig på vinden.
Han hade gillat dem. Pierre.
Min man var...
...den modigaste mannen jag mött.
Han såg möjligheter som ingen annan såg.
Hans mest bestående egenskap var en djup...
...och sann kärlek till världens skönhet.
Tack.
Andra hade tryck på för att veta mer.
Tack för att du lät bli.
Jag kan inte kvantifiera din förlust.
Nej.
Det kan du inte.
Återvänd till era instrument, mr Glaisher.
Återvänd till era instrument.
Det ska jag.
Dödlig luftburen färd
Pierre Rennes dog i höjdrekordsförsök
"Aeronauten och hans fru" Pierre och Amelia Rennes
Är hon vilse?
Wren, var det va? Amelia Wren?
Jag söker James Glaisher.
Ni är välkommen att vänta utanför medan vi hämtar honom.
Ni förstår, vi har en policy gentemot det täcka könet.
Då hittar jag honom själv. Trevligt att se dig igen, Charles.
-Tiden, Johnny? -17 sekunder.
Kom igen, James, föreställ dig att du störtar mot marken.
Skynda dig. Din utrustning blir förstörd.
-Ja! -26 sekunder. Bra jobbat.
Och du sa att det inte gick under 30.
-Mina sinnen svek mig. -Miss Wren!
Jag vill inte lämna er i sticket. Men det måste jag tyvärr.
Lämna mig i sticket?
Vi har redan börjat tillverkningen.
-Den största ballongen... -Jag vill inte kliva in, mr Glaisher.
Jag ska aldrig mer kliva in i en luftballong.
Nej, nej, nej, nej. Nej, det är inte godtagbart.
Vi har redan satsat en ansenlig summa pengar.
Jag är ledsen, sir.
Jag har fattat mitt beslut.
-God kväll, mamma. -Vandraren återvänder.
-Du var väntad förra veckan. -Ja, jag vet det.
Förlåt, jag har haft några...
Ja, vi har läst allt om dig i tidningen.
Av alla människor, James.
Kvinnor hör inte hemma på luftballonger, i shower.
Och hon gör allt till en stor show. Ditt anseende kan skadas.
Då kan jag glädja dig med att expeditionen är inställd.
Miss Wren kunde inte ta risken att flyga med mig.
-Är han på ovanvåningen? -James.
Hans sinne spelar spratt med honom igen.
-Har det blivit värre? -Det kommer och går.
Gå försiktigt fram.
Jobbar hårt?
-Ethel! Ethel! -Pappa.
-Det är jag, pappa. Det är James. -Ethel!
Mamma vet att jag är här. Det är James. Jag är din son.
-Min son är bara tio år. -Jag blev äldre.
-Vad har du... Vad har du kikat på? -Gå bort därifrån.
Pallas? Har du kikat på Pallas?
Det är klart att jag kikar på Pallas!
Bra observerat.
Låtsas inte att du kan se nåt genom dem.
Det är med dem jag lärde dig att skåda stjärnor.
De är fullt tillräckliga, för vissa saker.
Din färd.
Du ska ut på färd. Med en luftballong.
Ja, jag försöker, pappa.
För att se stjärnorna.
Jag hoppas det.
Jag drömde att mitt lakan skulle plockas upp av en vindpust
och med det som fallskärm dansa bland stjärnorna.
Det vet jag. Du berättade det.
Inget... Det finns inget mer mystiskt
eller vackrare än stjärnorna i skyn.
Vad gör du här?
Du vet vad som gäller. Inte i mitt rum.
Och håll dig borta från teleskopet. Det är väldigt värdefullt, James.
Jag vet, därför köpte jag det till dig.
Han är trött. Överansträng er inte.
Tack, Ethel. Ta med dig gossen.
Ja, älskling. - Gå medan han fortfarande minns.
God natt. Vi...
Vi ses nästa vecka.
James.
För din resa.
Tack.
Visa att de har fel, James.
Nästa vecka.
Mr Green!
Mr Green, sir! Sir.
Är det inte mr Glaisher? Vädersnoken.
Han föredrar att kallas meteorolog, Charles.
Det är klart han gör. Lycka till.
Som ni säkert vet, så har jag inte lyckas få ihop medel.
Varken från kungliga vetenskapsakademin eller annat håll.
Det är en kostsam sysselsättning.
Det sägs att ni vill åka upp med ännu en ballong. Jag skulle vilja vara er sekond.
Jag är en villig medarbetare och jag vet hur vi kan öka vätenivån i kolgasen
som jag tror är nyckeln till att ni slutligen kan slå höjdrekordet.
-Har ni flugit nån gång? -Jag har studerat dem intensivt.
Har ni erfarenhet av köldskador, lågt lufttryck,
hur syrebristen påverkar hjärnan?
Hur ska man lära sig om inte genom att delta?
Precis vad jag söker hos en sekund, en teoretiker okunnig i luftens faror.
Hitta nån annan galning att flyga med. Kanske fransmännen.
Eller än bättre, den där kvinnan.
God dag.
6 767 meter.
-Litar du på de här termometrarna? -6 828.
I såna fall är det minus sex och det är kallt.
6 858. Du kan skriva ner temperaturen.
Litar du på mig tillräckligt för det? Jag är hedrad.
-Har vi saktat in? Har vi inte nått 6 888? -Så du är intresserad?
-Nu är vi förbi 6 888. -Du är odräglig.
Du är entusiastisk.
Det där är 6 919.
-Vi skriver om historien. -6 980.
7 010.
Vi är nu högre än nån annan man eller nån annan kvinna...
...har nånsin varit.
Tack för att jag fick flyga med er, mr Glaisher.
Tack för att jag fick flyga med er, miss Wren.
-Det känns inte alls annorlunda. -Jag håller inte med.
Jag har väntat på det här ögonblicket hela mitt liv.
Jag misstänker att jag också väntat på det.
Då så. Nu...
Tror ni fortfarande att vi inte tar oss hem?
Jag skickar bara ett meddelande till Charles Green.
7 285. Vi stiger allt snabbare nu.
Visste du det? Märkte du det? Det är för luften är tunnare.
Hon expanderar. Vi borde sakta ner.
Luften hjälper oss att stiga. Är det inte häpnadsväckande?
-Nu bör ni nog sätta på er oljeställ. -Har inga med mig.
-De var otroligt tunga. -Jag sa att ni behövde dem.
Utrustningen var nödvändig och vikten likaså.
-Om jag blir lite sjuk... -Lite sjuk?
Du har med dig fyra termometrar och din märkliga låda.
Men inte passande kläder för kyla och fukt?
Kylan tar dig bara om du låter den.
-Vi måste ner nu. -Vänta. Vi ska inte ner, inte än.
Du sa att bästa sättet att slippa stormen var att stiga.
-Kanske det också gäller kylan. -Vilken forskning grundar du det på?
Att för varje luftlager är vi på väg in i det okända.
Varje luftlager tar oss närmare solen.
Så de mätningar jag gör kan vara överväldigande.
-Du fryser! -Vad riskerar vi?
-Våra liv. -Det här kan vara viktigare!
Snälla! Jag vet att du vill lika mycket som jag.
Jag sjunker.
Nej. Den här luftballongen har stått emot allt den mött på sin väg.
Det handlar inte om den.
Det handlar inte om vetenskap.
Det handlar om ditt krig mot dem som styr över den.
-Och jag har kämpat mot dem också. -Det handlar om det.
Titta.
Det finns inget vackrare eller gåtfullare än stjärnorna i skyn.
Och se på oss.
Vi dansar bland dem.
Du ville ha den skriften på luftballongen, Amelia.
-"Caelum certe patet..." -"...Ibimus illi."
"Himlen står dock öppen. Där ska vi färdas."
Himlen står öppen. Den är öppen.
Du förstår väl att vi når en gräns som vi inte kan passera.
Ja, det gör jag.
Du förstår väl...
...att det beslutet är mitt att ta?
Ja, det gör jag.
Tack.
När vi landar får du säga om jag förtjänar ett tack.
Det gör du.
God kväll, miss Wren.
-Jag har fattat mitt beslut, mr Trew. -Ja. Jag ville bara ge er den här boken.
-De är vackra. -Det är bilder på snöflingor.
En studie av matematiska möjligheter i naturen.
-En studie utförd av... -...James Glaisher.
-Han tror att vi kan förstå himlen. -Det är jag väl medveten om.
Tyvärr har han fel ibland. Han förutspådde snö i kväll.
Men allt som oftast når han fram till slående sanningar.
Res med honom och ni kommer att upptäcka det.
Jag beklagar, men jag sa klart och tydligt nej.
-Han borde inte ha skickat hit er. -Han gjorde inte det.
Jag är dålig på att övertyga. Jag är här på eget bevåg.
Ni kan inte övertala mig.
Nåt makalös väntar på er där uppe.
Så jag borde inte missa tillfället?
Ni missförstår mig. Det är snarare en skyldighet.
Det är få som har möjligheten att förändra världen.
Ni bär på det ansvaret, miss Wren.
Ni måste gå det till mötes.
Njut av boken, madam.
Till minne av min älskade Pierre Rennes
Himlen står dock öppen.
-Höjd? -Höjd, höjd...
-8 077 meter. -Lufttemperatur?
Lufttemperatur.
-15 grader.
Det är märkligt. Ju högre upp vi kommer desto lägre är fuktigheten.
Det finns knappt några vattenångor här.
Men det finns is.
De här temperaturerna har aldrig mätts.
Ingen har förutsagt att temperaturen skulle falla så lågt.
Vad sa du temperaturen var?
-15.
Kom igen.
Då så.
Ut med dig.
Inget att oroa sig över. Vi har en till.
Vi har inte en till.
Vad gör du?
-Kastar barlast. -Kastar barlast?
En följd av det minskande lufttrycket. Det är värre än jag väntade mig.
Trycket kan leda till sprickor som kan vara ödesdigra på den här höjden.
Vad gör du? Vi kan inte kasta mer barlast!
-Titta... -Nej. Ge mig sandsäcken!
Det är dags att sjunka!
Jag slutar inte bara för att du inte tål lite tryck.
Inser du inte vad som sker?
Syrebristen påverkar din hjärna, James.
Vi kommer att dö om vi inte sjunker nu.
Din man riskerade sitt liv på grund av våghalsighet.
Jag gör detsamma, men för vetenskapen.
Du vet inget om min mans död!
Alla vet att han gick längre än vad han borde.
Föreställ dig den händelsen igen...
...men föreställ dig i stället...
...att jag är piloten...
...att han bad mig att stanna.
Att jag riskerade ballongen.
Hur allvarlig är revan?
Sömmarna slets isär.
Jag slogs...
...för hårt för min plats vid bordet.
Vi sjunker för snabbt!
Vi kommer att dö här! Vi måste kasta mer barlast.
-Kom igen. Det måste finnas nåt. Tänk. -Ja. Ja.
Tack för att du gav mig ett hem. Fortsätt att blicka uppåt.
Nej, Pierre! Nej!
Amelia...
Jag är verkligen ledsen.
Var inte...
...orsaken...
...till nån annans död.
Det är ett misstag du aldrig kan förlåta dig själv för.
Jag är verkligen ledsen.
Det är jag verkligen.
Nu...
Låt oss få ballongen att sjunka.
Ja.
Jag tror...
Jag tror att vi...
...har upptäckt att syret är...
Öppna dig.
Helvete. Öppna dig!
Kom igen!
-James. Du måste röra på dig, James. -Ja.
Om du bara ligger där kommer du att få syrebrist.
Gasventilen har fryst fast.
Jag måste klättra upp och öppna den.
Håll dig vid liv.
Amelia? Amelia?
Titta på mig.
Tack...
...för att du gav mig ett hem.
10 979 meter
10 976 meter
-Borde vi ha hört nåt än? -Nej.
Vi får bara veta om det hänt en olycka.
Ju mindre vi hör desto större är hennes chanser.
-Då ber vi om tystnad? -Ja, vi ber om tystnad.
Fortfarande inget.
Herregud!
James!
Åh, Gud.
James!
Kom igen.
James.
James. James.
James!
Vi överlevde, James.
Vi sjunker.
James. James. James.
James.
Vi sjunker.
Det här kan inte hända mig igen.
James!
Din märkliga apparat med två rör beter sig väldigt konstigt.
Du menar min hygrometer.
-Den bubblar. Kan det vara viktigt? -Jo.
Vi sjunker.
Ja.
-Jag har varit okänslig. -Det har du.
Jag tror jag miste mitt förstånd.
Det verkar så.
Ja, men då så.
Tid: En timme, 11 minuter och 19 sekunder.
Höjd?
9 717 meter.
Och temperatur?
Okänt. Vi har förlorat den utrustningen.
Och min hygrometer har sett sina bästa dar.
Titta på den här.
Den är inte heller så användbar.
Våra avläsningar medan vi sjunker är av mindre vikt.
Dina händer.
Du hade inte plats för oljekläder men du hade det för konjak.
En vetenskapsman är inget utan sin utrustning.
-Sträck ut dina händer. -Vad tänker du göra?
Det kommer att smärta men du måste sträcka ut dem.
Jag vet.
Det gjorde ont.
-Känns det bättre? -Nej.
Värre.
Jag vet inte vad du gjorde för mig.
Men jag tvivlar inte på att det var en stor bedrift.
-Dina stackars händer. -Titta. Det snöar nu.
Som om vi inte fått nog.
Det går över.
Det kan vara intressant att analysera när det smält.
7 010 meter 73 minuter, 35 sekunder
Min syster ville veta varför jag nånsin skulle upp i en ballong igen.
Jag tror att det är för att jag ville...
Att allt jag kände till...
Allt som han lärde mig...
Allt jag har förlorat...
...inte skulle vara förgäves.
Ja...
Jag måste tyda allt det här innan jag vet vad vi åstadkommit men...
Det verkar som atmosfären består av flera lager.
Det är inte det jag menar.
Newton säger att vi bygger för många murar...
Jag vill inte veta vad Newton säger.
Jag vill veta vad du tror.
I hela mitt liv har jag funnit tröst i vetenskapen.
Det ger mening till sånt som är bortom vår kontroll.
Det ger nån slags ordning till...
...det kaos som omger oss.
Men trots att vi kan förklara vetenskapen bakom ett halofenomen
eller den fallande snön...
...så är det inte möjligt att förklara dess skönhet.
Tillsammans...
...kom vi stjärnorna närmare.
Vi kom närmare stjärnorna.
Lägger du märke till nåt om snön?
Den faller inte.
Den svävar.
-Den är statisk. -Det är konstigt. Vi kanske...
Det skulle ske om vi färdas i samma hastighet som snön.
-I snöns hastighet? -Gasen fortsätter att strömma ut.
-Det plus minskningen i tryck betyder... -Att ballongen kollapsar.
Snabbt! Hjälp mig!
Dra!
-Vad i helskotta är det? -Min sko.
-Ifrågasätt inget nu. -Men om din sko var där...
-Det betyder att... -Du kan tacka senare.
Vi måste kasta barlast. En massa barlast. Nu!
-Kistan! Kistan! -Okej.
En, två...
Vi får kasta våra jackor! Mina händer! Hjälp mig!
Jag gör det.
Så där.
Det funkar inte, Amelia! Det funkar inte!
-Klättra upp i infästningsramen. -Va?
Amelia, klättra upp i infästningsramen! Vi måste lossa korgen!
Det är det som väger mest. Kom igen!
Snabbt! Skynda dig!
Ja!
Så där!
Kom igen!
En till!
Nästan där!
-Det räckte inte! Vi sjunker för snabbt! -Det kommer att räcka!
Amelia? Vad gör du, Amelia?
Jag är osäker på om det är meningen att jag ska överleva.
Nej, Amelia! Sätt dig!
Amelia!
Lakan.
Lakan, Amelia!
Vi skär repet men behåller ballongens form
så dras sidenet mot nätet och fungerar som fallskärm!
-Det kommer inte att gå! -Jo!
Jag återvänder inte ensam. Jag gör inte det, Amelia.
Antingen gör vi det båda eller ingen.
Håll i dig!
Det gick! Det gick!
Det är inte över än.
James!
Amelia?
James!
-Jag kommer, Amelia! -James.
-James! -Amelia!
James.
Amelia!
James!
Jag letade efter dig.
Inte så skyndsamt, tycks det.
Kan du stå?
Jag låter helst bli.
Och om jag hjälper dig?
Då skulle jag stå.
Här.
Det uppskattades att vi steg till en höjd av 11 278 meter.
Elva kilometer högt.
"Två aeronauter har varit närmare månen och stjärnorna"
"än nån annan människa före dem."
The Times, Ethel. Har du läst den?
Ja, Arthur. Jag har läst den.
Min gosse.
James Glaishers noggranna mätningar visade att atmosfären hade flera lager.
En upptäckt som ledde till de första vetenskapliga väderprognoserna.
Att jag kan stå här och lägga fram det här inför er
är tack vare lite tur, lite hjälp
och Amelia Wrens otroliga mod.
Så när vi berättar vår historia...
...så är det inte för att roa er...
...utan för att främja utvecklingen...
...och det ligger i allas intresse.
Vi steg upp i skyn för att upptäcka nåt nytt.
För att förändra världen.
Kom igen!
Jag har flugit i sämre väder än det här!
Än ska vi göra er till piloter!
Det ska vi inte.
Men man förändrar inte världen enbart genom att titta på den.
Man förändrar den genom sättet man väljer att leva i den.
Titta upp.
Himlen ligger öppen.