INSPIRERET AF EN SAND HISTORIE
Er flængen slem?
Vi må af med mere vægt!
Stop vognen!
Amelia?
Har du det godt?
Du behøver ikke flyve i dag. Tag med til Richmond.
Øjeblik, Antonia.
-Efter de strabadser ville alle forstå. -Ikke mig.
Jeg bliver skuffet.
Jeg lovede hr. Glaisher det.
Du kender ham knapt nok, og han irriterer dig.
Antonia, giv mig nu...
...et øjeblik.
Et sidste søsterligt råd.
Tvivl skal man lytte til.
Amelia Wren!
Hvor højt kommer hun op?
Amelia Wren!
Jeg læste alt om det.
Se så at komme væk, du!
Kom så.
Tag en hest, unge frøken.
TID TIL AFGANG: FEM MINUTTER OG 40 SEKUNDER
Hvor er hun?
Hende skal du ikke bekymre dig om.
Og dagslyset, John?
James, hvad med de mørke skyer?
Jeg fortalte frk. Wren
om det vigtige ved at fange rette lys og vind,
-men hun ignorerede mig. -Kig op.
Bare rolig. Mine målinger var tydelige.
Jeg stoler på dig,
men udsigterne har taget fejl.
-Og måske missede du... -Du kan glemme det.
Ned Chambers.
John Trew, min ven. John, det er Ned.
En af entreprenørerne, der investerede.
Sig ikke, det er umuligt.
Hr. Chambers, vi er forskere.
En ting, som ingen har kontrol over, er luften.
Jeg betalte for gas og silke.
Er det ikke den stærkeste og største luftballon?
Men vejret er dens overmand.
Vi vil ikke forårsage en tragedie.
Og jeg vil ikke tilbagebetale de 10.000 folk her,
-fordi I lovede dem historie. -Vi flyver.
Kan himlen holde sig 90 minutter
og lader os lette, klarer vi den.
Fint! Så er den klaret.
Lovede I at lette klokken 17?
Jeg er klar. Jeg venter på en styrmand.
Frk. Wren er altid sent på den.
Sikke en rar mand.
Man må indgå kompromiser for at opnå noget stort.
Og han...
...er bare et kompromis.
Nu kommer Amelia!
Hej alle sammen. Velkommen!
Er du klar?
Amelia!
Du er sent på den.
Lektion nummer et:
Vi er luftens skabninger. Jordens ure er ikke for os.
Hr. Glaisher, er De slet ikke en gentleman?
Ræk mig Deres hånd.
-Kom så. -Har han aldrig set en kvinde før?
Lad ikke en dame vente!
-Tag hendes hånd! -Tag hånden, hr. Glaisher!
Slemme...!
-Klar? -Hr. Glaisher...
...jeg er mere end klar.
Posey!
God pige.
En hund!
-Hej søde. -Nej nej. Det kan du glemme.
Vi tager ikke en hund med.
Publikum vil hellere se min hund end dine kasser.
Det er vigtigt måleudstyr.
Og det er en vigtig hund.
Hun hedder Posey.
Den vigtige Posey!
Ind med dig.
Undskyld mig.
Mine damer og herrer!
I dag vil jeg, Amelia Wren,
min slemme forsker, hr. Glaisher,
og min skønne hund Posey
forandre verden!
Er I klar til, at vi gør det?
Ja!
Denne luftballon...
...Mammoth, er ikke som nogen anden luftballon.
Den vil tage os længere op,
end nogen mand eller kvinde har været før.
Franskmændene kom 23.000 fod op.
I dag vil vi slå den rekord
og kapre den til dette skønne land!
Hvem ved?
Måske...
...når vi månen og tager lidt...
...stjernestøv med hjem!
I dag bliver der skrevet historie.
Og I er alle en del af den!
Hr. Glaisher, så er det Dem.
Kom så.
Fyrværkeri?
Klar?
Ja. Jeg må bare lige tage målinger
og lave et sidste udstyrstjek.
Mit udstyr var klar på forhånd.
Rør ikke rebet, hr. Glaisher, for det lukker gassen ud.
Jeg har styr på det.
Hvad laver du?
Vi flyver.
Himlen venter.
Vent. Målingerne er vigtige.
God tur, du gamle.
Farvel!
-Hvad laver du? -Giver dem et show.
Er det ikke for risikabelt?
Måske.
-Farvel! -For himlens skyld.
Farvel!
Det er jo absurd.
Det er underholdning.
Ikke for mig.
Det kræver humoristisk sans, hvilket du vist ikke har.
Det er latterligt.
Vær ikke sur. Ræk mig hunden.
Hvad?
-Posey. -Det kan du glemme.
Hr. Glaisher, hunden. Nu.
Farvel!
Hurtigt.
-Kom nu. -Skal jeg bare...?
-Skal jeg række dig hende? -Ja.
-Okay. -Kom så, Posey. Kom så.
Nej!
Så I det?
Flot, Posey.
Kom, Posey. Kom så.
Der er den.
Hr. Glaisher, De er oppe i luften for første gang nogensinde.
Spild ikke tiden med at surmule,
men nyd den smukke verden, vi lige har forladt.
Er hun ikke utrolig?
London.
-Det virker så... -Ubetydeligt?
Tager De intet seriøst, frk. Wren?
Nogle ting.
Folkemængden vil se os slå en rekord.
De behøvede ikke se en flyvende hund.
Nager det stadig?
Det meste af mit liv har folk grint ad mig, frk. Wren.
I dag skulle gerne være en undtagelse.
Hvad er Deres omdømme bygget på?
Mit omdømme?
Ja. Hvordan folk ser på Dem.
Mine afhandlinger
-og videnskabelige fund. -Så altså på papir.
Mit omdømme er bygget på skrig.
Og de folk dernede vil underholdes.
Og det er dem, der betaler for turen.
Skal De se opera?
Jeg så på det samme.
Er den sky ikke bekymrende?
Jeg er forsker, De er styrmand. Hold Dem til Deres opgave.
James.
Kom, John. De letter snart.
Vi kunne bare være blevet på jorden og kigget op.
Vi må have den bedste plads, Johnny.
For himlens skyld.
TO ÅR TIDLIGERE
Klar himmel. Så jeg tænker,
vi vil kunne se den om 24 sekunder.
Måske letter han slet ikke.
Charles Green får den til at lette.
Måske ikke så tæt på kanten.
Hold nu lige op, John.
Brokker jeg mig, når jeg hjælper med dine døde sommerfugle?
Det er ikke en farlig hobby.
Fem, fire...
...tre, to...
...en.
Mange muligheder.
Ventilen er i stykker. En flænge.
Han udtænkte en ny form.
Bredere foroven. Som en faldskærm. Meget kløgtigt.
-Må jeg se? -Ja. Værsgo.
John.
Fik du tid nok...
...får du din chance.
De vil opdage dig.
De kender mig allerede.
Mine herrer. Mine herrer.
Vi ved mere om verden nu end nogensinde før.
Men vi er stadigvæk
begrænset af vores uvidenhed om det, der er lige over os.
Med vores fremskridt inden for luftballoner,
takket være Charles Green,
kan vil udvikle meteorologi med årtier.
Analyser af Jordens magnetfelt, solspektrum,
dugpunkt, forståelse af atmosfærens iltning.
Han vil have min ballon.
Nej, sir.
Nej, sir, jeg beder om penge til min egen ekspedition blandt skyerne.
Ved at samle nok data kan vi afdække mønstre og sammenhænge...
Sir, vi er forskere, ikke spåkoner.
De taler om vejrforudsigelse.
Men er det ikke en forskers ansvar
at finde orden i kaos, mine herrer? Kan vi forstå himlen...
De kan ikke forudsige vejret bedre end en frøs bevægelse.
Kunne vi forstå skyerne over os, mine herrer...
-Vi... -De er vanvittig.
Økonomisk støtte
kunne hjælpe os til at skabe store forandringer.
Vejrforudsigelser ville kunne...
Det kunne redde liv. Mine herrer... Jeg beder Dem!
Det var spild af tid.
Jeg beder Dem!
"James Glaisher talte denne uge igen ved Royal Society
om sine planer om at lave videnskab ud af vejret."
-I The Times. Læste du det? -Ja, far.
"Det blev modtaget af en del latter."
-Hold nu op, Arthur. -De tager fejl.
Som mange mener, du gør.
-Vi troede heller ikke på Newton. -Newton? Åh, James.
Newton forandrede måden, vi ser Jorden, planeterne og stjernerne på.
Du mener, du kan sige os, hvornår...
...regnen kommer.
De ting, som folk siger om dig, James...
Gør det ikke ondt?
Bare det ikke gjorde ondt.
GLAISHER & SØN SALG/REPARATION AF URE
Tid: Ni minutter og 23 sekunder.
Højde: 5.400 fod.
Lufttemperaturen er på 18 grader.
Forrygende. Gider De...?
-Hvad? -Bare foroven.
Ja.
Tag varmt tøj på, hr. Glaisher.
Okay. Kom så med dig.
-Hvad sætter De på duerne? -Målingerne.
Javel ja.
Godt, De overvejede, at vi kunne dø.
Det er bare for en sikkerheds skyld, hvis vi ikke kommer hjem.
Sky forude.
Hvad er bedre for et væsen
-End at kunne nyde glæden frit -Frit
Og være herre over alle naturens værker
-At regere luften fra jorden -At regere luften fra jorden
Ved den højeste sky
At nære blomster og ukrudt Med herligt særpræg
At kunne tage alt Der fornøjer blikket?
Spenser.
"Sommerfuglens lod." Det er et af mine yndlingsdigte.
Overraskende.
Læser De også litteratur?
Videnskabsfolk kan også nyde ord, frk. Wren.
Min mand elskede det digt.
Ham ville jeg gerne have mødt.
De er ikke hans kop te.
Ikke det?
Han hadede folk, der studerer og ikke arbejder.
Holder vejret?
Mit instinkt siger mig...
Vi kan ikke bruge Deres instinkt.
De lyver.
Alle mine aflæsninger var tydelige, frk. Wren.
Skjul ikke Deres bekymringer.
Vi er fanget, uanset hvad De siger.
Trykket ændrer sig hurtigere end ventet.
Vi bliver våde.
Nu begynder det.
Nu kan vi vist ikke bruge udstyret.
Vi må sikre os.
Tag Deres regntøj på.
Ingen priser for stædighed.
James.
Vil du ikke lytte til mig, så lyt til det.
Ingen målinger antydede uvejr.
Men det er det altså, og vi er inde i en kumulussky,
hvor vi slet ikke burde være.
Bare rolig.
Materialet vil ikke tiltrække lyn.
Men bliver vi ramt, eksploderer gassen,
så når jeg ikke at pointere...
Hold fast!
-Få udstyret pakket væk. -Men det kan...
Bevar roen. Vi må væk herfra.
Nej! Nej!
Vi kan ikke gå ned.
Det er vores eneste chance.
-Vi går ikke ned. -Ikke det?
Der er to udveje.
Vi kan går under uvejret eller over.
Over det er det sikreste.
Virkelig?
Hvem tror De, De tog afsted med?
Amelia!
-Kom med din hånd! -James!
Hold fast!
Tag min hånd. Tag min hånd.
En...
...to...
...tre!
-Er du uskadt? -Ja.
Hold fast.
Det er ikke ovre.
Vi var heldige.
Eller dygtige.
-Må jeg se i teleskopkikkerten, sir? -Der er intet at se.
De forsvandt i uvejret.
Jeg vil gerne se alligevel. Jeg stjæler den ikke.
Det tænkte jeg ikke.
Interesserer dette dig?
-Ville du ikke gerne være deroppe? -Jeg er for tung.
Men alligevel.
Nogle vil nå stjernerne.
Andre presser dem mod dem.
Jeg ville gerne.
Er du ikke bange for skyerne?
Skyer er bare vand.
Og hvad med fuglene?
Må jeg prøve kikkerten?
Jeg kan se dem, sir.
-Umuligt. -Jeg kan altså se dem, sir.
Det er hele min kropsvægt.
Er du okay?
Sådan.
Det burde holde. Håber jeg.
-Det ser tvivlsomt ud. -Hun er standhaftig.
Sikkert.
James.
James, du misser det.
Det er en aureola.
-Har du set sådan en før? -Har du ikke?
Kun i bøger.
Du burde vist tjekke dit udstyr.
Du har vist ikke taget en god måling i noget tid nu.
Du nyder at gøre grin med mig, ikke?
Jeg finder det sjovt, at du nyder noget, der har ikke vedrører tal.
Har du lagt mærke til stilheden?
Hallo...!
Sky forude!
Kan du høre det?
Det er en klokke.
Det er klokker.
Hvor kommer det fra?
Det er heste. De fugtige forhold må føre lyde videre.
Det er lyden af gaden.
Vi fløj gennem et uvejr, men London fulgte med.
-Det er en fænomenal måling. -Amelia.
Amelia.
Amelia!
Amelia, det...
Amelia, hvad er der?
Er du okay?
Det går snart over.
-Jeg låste ikke. -Nej, du gjorde ikke.
Få nu noget tøj på.
Jeg har tøj på.
Men hvornår skiftede du det sidst?
Brød du ind for at bede mig om at gå i bad?
Du må have noget lys ind.
Sollys ælder.
Mine møbler skal ikke miste gløden.
Hvilke har glød?
Dem dækket til med mad eller beskidt tøj?
Jeg behøver ikke at kunne se dem.
Selv om du nyder at have ondt af dig selv,
vil jeg ikke rydde op.
-Phillip inviterede os til et selskab. -Næ nej.
Nej.
Amelia.
Jeg hader, som du siger mit navn.
Det er som en præst, der vil have mig til at skrifte.
Det er to år siden.
Ville Pierre virkelig have ønsket dette?
Det er lavt selv for dig.
Lad mig hjælpe dig.
Kom nu.
Søstrene sammen.
Så kan du rådne op.
Det er lettere at påstå det med smukke mænds selskab.
-Ja, uden tvivl. -Ja, gerne.
Mor sagde altid: "Hvorfor have en mand, når man kan have to?"
Det er en fornøjelse.
-Undskyld mig. -Meget sjovt.
Kom så.
Din søster er stolt over at have fået dig med.
Hej tante.
Hun prøver at få mænd til at byde dig op.
Og de nægter?
-Jeg tror, du skræmmer dem. -Spændende.
Men det er svært at være en kvinde, der spreder frygt.
Er De enkefru Wren?
Jeg hader den titel.
Men De er frk. Wren?
Amelia Wren.
Og hvem er De?
Glaisher. James Glaisher.
En fornøjelse, hr. Glaisher.
Hvad bringer Dem hertil?
-Hertil? -Ja.
En søsters selviske behov. Og Dem?
En vens begærlige behov.
Han er på et romantisk togt.
Hun er åbenbart en del penge værd,
så jeg er også fanget her.
-Vi behøver ikke holde hinanden fanget. -Beklager, jeg er forsker,
astronom og meteorolog, og jeg...
Forsker, astronomer og hvad?
Jeg tror på, man kan forudsige vejret.
Frk. Wren, jeg må studere luften.
Og jeg må op i luften.
Og De må hjælpe mig.
Har De en luftballon?
-Nej, ikke endnu. -Så De inviterer mig,
når jeg burde invitere Dem?
Nej, jeg...
De må flyve os
højere op, end nogen mand eller kvinde nogensinde har været. Hvad?
Vi må tale sammen.
Dans med mig.
-Danse? -Dans med mig, og vi kan tale.
Amelia.
Jeg går ud fra, De spiller et spil med andre tilstedeværende.
At jeg vil gøre nogen jaloux?
Så køn er De ikke.
Alle mænd frygter at blive set tale med Dem,
og en dans er endnu værre.
Nej, det er noget andet.
-De er klog. -Bare observant.
Eller selvglad.
Og jeg mistænker visse ting om Dem.
Jeg tror slet ikke, De har en invitation.
Er det ikke sandt?
Hvorfor tror De ikke det?
Deres tøj er umoderne, og Deres sko ser forfærdelige ud.
De danser latterligt. Jeg fører an, De gør ikke.
Og den herre kender Dem tydeligvis ikke.
Tak for dansen.
Går De så meget op i udseende?
Beklager, at jeg ikke lever op til standarden.
Deres sko rager mig.
-Men De lyver. -Det bliver i Deres ballon.
Jeg beder bare om at få muligheden for at eksperimentere.
Jeg er ikke til leje.
Fint, for De skal være min partner.
At forstå vejret er at forstå, hvordan man gør skibsfart sikkert
og landbrug mere produktivt. Så vi kan forberede os på oversvømmelser,
tørke og sult.
Vi kunne redde tusindvis af liv.
Jeg vil omskrive luftens regler, frk. Wren.
Og De må hjælpe mig.
Så vil De...
...hjælpe mig?
-Ja, sømmene skal være perfekte. -Du straffer mig!
En fabrik med brandfarlige gasser er ikke for børn.
Du straffer mig for den aften.
Nej, jeg er taknemmelig for, du slæbte mig med.
Ellers havde jeg ikke mødt hr. Glaisher.
Vi har vist nogle småkager et sted, piger.
Er det ikke bevis på afstraffelse, så ved jeg ikke hvad.
Ikke her.
At tage op med Pierre var slemt nok, men alene...
Med hr. Glaisher.
Du er min eneste søster.
Jeg vil ikke miste dig til flere dumheder.
Du ville hellere have, jeg fandt mig en mand at gifte mig med.
Jeg ville hellere have, du blev lykkelig.
Du kan ikke flyve fra det hele.
Du må se problemerne i øjnene her. Sammen med resten af os.
Hør, Antonia, jeg er god til at flyve luftballon,
og jeg vil gøre, hvad jeg er god til.
Du er en klog kvinde. Du kunne blive god til så meget.
Du kunne få det smukkeste liv, hvis du bare prøvede.
-Og hvis jeg ikke vil det? -Det skal du bare lære.
Deroppe...
...har jeg fundet den største lykke.
Han var din lykke, ikke den forbaskede ballon.
Kom, piger. Vi skal til frokost.
Har du været så højt oppe før?
Kun én gang.
Med Pierre?
Vi har tid nok.
Fortæl mig om ham.
Selv om det piner mig ikke at kunne følge dit samtaleskema,
er der intet at fortælle.
-Har du ikke ondt i hovedet? -Nej.
Jeg kan ikke mærke det. Beklager. Jeg ville ikke...
Det var ikke for at tage let på det, der skete.
Det skal nok hele.
Du får ikke et ar.
Helt heroppe? Se engang.
Han havde ret.
Fjolset havde ret.
Af alle vidunderlige ting...
Min ven John. John Trew. Han har studeret dem.
Hans teori er,
at der er en luftstrøm, som kun insekter benytter,
og jeg troede ham ikke.
Og jeg troede ikke, vi skulle bevise hans teori.
Forsigtig.
Så flyver hun.
Hvor mon de skal hen?
Måske lader de vinden føre dem afsted.
Han ville have elsket dem.
Pierre.
Min mand var den modigste mand, jeg har kendt.
Han så muligheder, som andre ikke kunne se...
...men hans største kvalitet var en dyb...
...og sand kærlighed til verdens skønhed.
Tak.
Andre havde presset mig længere ud.
Tak for...
...ikke at gøre det.
Jeg kan slet ikke begribe dit tab.
Nej.
Det kan du ikke.
Tilbage til udstyret, hr. Glaisher.
Tilbage til udstyret, sagde jeg.
Ja.
DØDELIG LUFTBALLONTUR
PIERRE RENNES DRÆBT I FORSØG PÅ AT SLÅ HØJDEREKORD
LUFTSKIPPEREN OG HANS BRUD PIERRE OG AMELIA RENNES, 11. SEP. 1856
Er hun faret vild?
Wren, ikke sandt? Amelia Wren?
Jeg søger James Glaisher.
De er velkommen til at vente udenfor, mens vi henter ham.
Vi har en politik angående det svage køn...
Så finder jeg ham selv. Skønt at se dig igen, Charles.
-Tid, Johnny? -17 sekunder.
Kom nu. Forestil dig, du styrter mod jorden.
Skynd dig. Udstyret bliver smadret.
Ja.
26 sekunder. Godt gået.
Og du sagde, jeg ikke kunne slå 30.
-Mine sanser forrådte mig. -Frk. Wren.
Jeg ønsker ikke at svigte Dem, men det må jeg.
Svigte mig?
Vi er halvvejs færdige med den.
-Den største luftballon nogensinde. -Jeg vil ikke op i den.
Jeg vil ikke op i en ballon nogensinde igen.
Nej nej nej.
Nej, det accepterer jeg ikke.
Vi har allerede brugt mange penge.
Beklager, sir.
Jeg har besluttet mig.
Godaften, mor.
Vandringsmanden vender tilbage.
-Hvor var du sidste uge? -Jeg ved det. Undskyld.
Jeg... Jeg har haft lidt...
Ja, vi har læst om dig i aviserne.
Af alle mennesker, James...
Kvinder hører ikke hjemme i en luftballon.
Og hun vil så gerne ses.
Du sætter dit omdømme på spil.
Så vil det glæde dig at høre, at ekspeditionen er aflyst.
Frk. Wren ville ikke sætte noget på spil med mig.
Er han ovenpå?
James, hans tanker spiller ham et puds igen.
Er det blevet værre?
Det går op og ned. Vær meget varsom med ham.
Slider du i det?
-Ethel! -Far, det er mig. Det er James.
-Ethel! -Mor ved, jeg er her. Det er James.
Jeg er din søn.
Du er... Min søn er kun ti år.
Jeg blev ældre.
Hvad kigger du på her?
Hold dig fra den.
Pallas? Kigger du på Pallas?
Selvfølgelig kigger jeg på Pallas.
Godt gået.
Her.
Lad ikke som om du kan se noget.
Jeg lærte dig at kigge på stjerner med den her.
Den er god nok til nogle ting.
Din tur.
Du skal på en tur.
I en luftballon.
Ja, jeg vil gerne, far.
Ja.
For at se på stjerner.
Forhåbentligt.
Jeg drømte altid om at tage mit lagen
og fange et vindstød,
så jeg kunne danse i en faldskærm mellem stjernerne.
Det ved jeg. Det fortalte du.
Intet...
Intet er mere mystisk og smukt
end stjernerne på himlen.
Hvad laver du herinde?
Du kender reglerne. Ikke på mit værelse.
-Jeg... -Og hold dig fra den kikkert.
-Den er dyr, James. -Det ved jeg, far. Jeg gav dig den.
Han er træt. Det er nok for meget.
-Tak. Få den knægt ud herfra. -Ja, min kære.
Stop, mens legen er god.
Godnat.
Jeg vil...
Vi ses næste uge.
James.
Til din tur.
Tak.
Vis dem, de tager fejl, James.
Næste uge.
Hr. Green?
Hr. Green, sir? Sir.
Jamen der har vi jo hr. Glaisher, vejrdetektiven.
Han foretrækker vist "meteorolog," Charles.
Naturligvis. Nå, men pøj pøj med det.
De ved sikkert, jeg ikke har kunnet skaffe
penge nok fra Royal Society eller andre steder.
Det er et dyrt foretagende.
Jeg hører, De vil op igen.
-Ja. -Jeg vil gerne være assistent.
Jeg vil gøre stor nytte.
Og jeg har mange ideer til,
hvordan vi øger brintniveauet i gassen,
hvilket ville hjælpe Dem.
Så kan De måske slå højderekorden.
Har De fløjet før?
Jeg har studeret luftballoner nøje.
Har De erfaring med frostbid, lavt lufttryk
og iltmangels effekt på hjernen?
Man lærer vel kun ved at prøve.
Lige det, jeg har brug for.
En teoretiker uden anelse om faren deroppe.
Find en anden galning at flyve med.
Måske en franskmand.
Eller endnu bedre: Den kvinde.
Fortsat god dag.
22.200.
-Stoler du på de termometre? -22.400.
I så fald er der minus seks grader her, og det er koldt.
22.500. Skriv lige temperaturen ned.
Må jeg skrive i din bog? Sikke en ære.
Er farten sænket?
-Er vi ikke på 22.600? -Så du er altså interesseret.
Og nu er vi over 22.600.
Du er ulidelig.
Du er begejstret.
Og det er 22.700.
-Historien omskrives. -22.900.
-23.000. -23.000.
Vi er nu højere oppe, end nogen mand
eller kvinde nogensinde har været.
Tak, fordi De tog mig med, hr. Glaisher.
Tak, fordi De tog mig med, frk. Wren.
Det føles jo ikke anderledes.
Tværtimod.
Dette er øjeblikket, jeg har ventet på hele mit liv.
Det har jeg vist også.
Godt så. Nu...
Tror du stadig ikke, vi klarer den?
Jeg sender bare en besked til Charles Green.
23.900 fod. Vi stiger endnu hurtigere nu.
Kunne du mærke det?
Det er fordi luften er tyndere.
Hun udvider sig. Vi må sænke farten.
Så luften hjælper os op.
Er det ikke utroligt?
Nu må du have varmt tøj på.
Det var for tungt at tage med.
Jeg sagde, du fik brug for det.
Udstyret var det vigtigste. Hvis jeg bliver en smule syg...
En smule syg?
Du har fire termometre og en sær kasse,
-men intet ordentligt tøj? -Hold dig i bevægelse!
-Lad ikke kulden få fat på dig. -Vi må ned nu.
Vent. Nej, ikke endnu.
Det er bedst at gå over uvejret. Det sagde du selv.
Måske undgår vi bedst kulden sådan.
Baseret på hvad?
Med hvert eneste luftlag
bevæger vi os ind i det ukendte.
-Vi nærmer os solen. -Vi har allerede opnået...
Jeg kunne stadig opdage noget overvældende.
-Du fryser! -Hvad har vi at miste?
Det her kunne være vigtigere end vores liv!
Kom nu. Jeg ved, du ønsker det lige så meget som mig.
Jeg går ned.
Nej.
Denne luftballon har klaret alt, vi har
-udsat den for. -Det handler ikke om den.
Det handler ikke om videnskab.
Det er din krig mod dem, der ikke tror dig.
-Jeg har også udkæmpet den. -Det...
Det handler om det der.
Se engang.
Der er intet smukkere
og mere mystisk end stjernerne på himlen.
Og se os nu.
Vi danser blandt dem.
Du ønskede at få det skrevet på ballonen, Amelia.
-Caelum certe patet, ibimus illi. -Patet, ibimus illi.
"Himlen er helt sikkert åben.
-Lad os drage den vej." -Himlen er åben.
Den er åben.
Men du forstår...
...at der vil komme en grænse?
Ja.
Og du forstår...
...at beslutningen er helt op til mig?
Ja.
Tak.
Når vi lander, har jeg gjort mig fortjent.
Du fortjener min tak nu.
Godaften, frk. Wren.
Jeg har besluttet mig.
Og jeg forstår. Jeg ville bare give Dem denne bog.
-De er smukke. -Det er snefnugformationer.
Et studie af matematiske muligheder i naturen. Et studie af James...
James Glaisher.
-Han mener, man kan forstå himlen. -Det er jeg klar over.
Desværre kan han tage fejl.
Han forudså sne i aften.
Men ofte finder han frem til helt utrolige sandheder.
Tag med ham og du vil opdage det. Det gjorde jeg.
Beklager, men jeg sagde nej. Han burde ikke have sendt Dem.
Han sendte mig ikke.
Han ville ikke vælge mig. Jeg kom af egen fri vilje.
De kan ikke overtale mig.
James mener, der er noget deroppe.
Burde jeg ikke misse muligheden?
De misforstår. Det er en forpligtelse.
Kun få får chancen for at forandre verden.
De har fået tildelt et ansvar, frk. Wren.
Det må De tage på Dem.
Nyd bogen, frøken.
TIL MINDE OM PIERRE RENNES
-Højde? -Højde, højde.
26.500 fod.
26? Og temperaturen?
Temperaturen er på...
-Minus 15 grader. -Minus 15.
Det er sært.
Jo højere vi flyver, jo mindre fugtighed.
Der er nærmest ingen vanddamp heroppe.
Men der er is.
De temperaturer er helt uventede.
Ingen kunne have forudset dette.
Nej.
Og hvad var temperaturen?
-Minus 15. -Minus...
Kom nu.
Godt så.
Ud med dig.
Bare rolig.
Vi har en mere.
Vi har ikke en mere.
Hvad laver du?
-Gør os lettere. -Lettere?
Lufttrykket er aftaget.
-Det er ikke sikkert, James. -Det er værre end ventet.
Trykket kunne skade materialet.
I denne højde ville flænger være dødelige. Hvad laver du?
Ikke mere vægt!
Nej!
Giv mig sandsækken!
Vi må ned nu!
Jeg stopper ikke, fordi du ikke kan modstå en smule tryk.
Se dog, hvad der sker.
James, manglen på ilt påvirker din hjerne.
Vi dør, hvis vi ikke går ned nu.
Din mand satte dit liv på spil. Han var dumdristig.
Jeg gør det for videnskaben.
Du ved intet om min mands død.
Han pressede mere på, end han burde.
Så... forestil dig lige historien igen.
Men med mig...
...som skipperen.
Og han bad mig om at stoppe.
Jeg pressede luftballonen.
Hvor slem er flængen?
Sømmene er gået op.
Jeg...
Jeg kæmpede...
...for hårdt for min plads ved bordet.
Vi går for hurtigt ned.
Vi kommer til at dø her! Vi må af med mere vægt!
Der må være noget at gøre. Tænk.
-Ja. -Tænk.
Tak, fordi du gav mig et sted at høre til.
-Bliv ved med at kigge op. -Nej! Pierre! Nej!
Amelia.
Det gør mig ondt.
Vær ikke ansvarlig...
...for endnu et dødsfald.
Det er en fejl, du aldrig tilgiver dig selv for.
Det gør mig så ondt.
Virkelig.
Nå...
...lad os så komme ned.
Ja.
Jeg tror...
Jeg tror, vi har opdaget, at ilt er...
Åbn, for fanden.
Åbn.
Kom nu!
James.
-Hold dig i bevægelse. -Ja.
Hør... Hvis du ligger stille, dør du af kulde.
Ventilen er frosset til. Jeg...
Jeg må klatre op og åbne den.
Hold dig i live.
Amelia. Amelia.
Tak, fordi...
...du gav mig et sted at høre til.
-Burde vi have hørt noget nu? -Nej.
Kun, hvis der var sket en katastrofe.
Jo mindre vi hører...
...jo bedre chancer.
-Så vi beder for stilhed? -Ja. Bed for stilhed.
Ingen spor af dem.
Åh Gud!
James!
Kom nu.
Åh Gud.
Kom nu. James!
Kom nu.
James.
James. James.
James.
James, vi overlevede.
Vi går ned nu.
James.
James?
Vi går ned.
Jeg kan ikke lade det ske igen.
James...
Dit sære apparat med to rør gør et eller andet underligt.
Du mener mit hygrometer.
Det bobler.
Er det ikke vigtigt?
Måske.
Vi går ned.
Ja.
Jeg har været...
...ufornuftig.
Ja, du har.
Og jeg tror, fornuften røg.
Det virker sådan.
Så kom da.
Tid: En time, 11 minutter og 19 sekunder.
Højde?
28.600 fod.
Og temperatur?
Ukendt.
Udstyret har givet op.
Mit hygrometer har set bedre dage.
Den her kan heller ikke bruges.
Vores målinger på nedfarten bliver mindre vigtige.
Dine hænder.
Så intet varmt tøj, men du havde plads til brændevin?
En forsker er intet uden sit udstyr.
Hold hænderne frem.
Hvad vil du gøre?
Det her vil gøre ondt. Beklager, men frem med hænderne.
Jeg ved det.
Det gør ondt.
-Er det bedre? -Nej.
Værre.
Jeg ved ikke, hvad du gjorde for mig derude...
...men det var sikkert en nobel handling.
-Dine stakkels hænder. -Se.
Og nu sne.
Som havde vi ikke fået nok.
Det går over.
Smeltevandet kunne være interessant.
Min søster ville vide, hvorfor jeg ville gå op i en ballon igen.
Det var nok fordi, jeg ønskede...
...alt, jeg ved...
...alt, han lærte mig...
...alt, jeg mistede... ikke skulle være forgæves.
Jeg må finde hoved og hale i alt det her,
før jeg kan sige, hvad vi helt præcist opnåede, men...
Det lader til, atmosfæren har niveauer.
-Nej, det... -Der er forskellige bånd.
Newton sagde, vi byggede for mange mure og for få broer.
Jeg vil ikke høre noget fra Newton.
Jeg vil høre fra dig.
Jeg har altid fundet trøst i videnskab.
Det hjælper med at give mening til det, vi ikke kan styre.
Det bringer en smule orden til al den kaos omkring os.
Men selv om vi kan forklare videnskaben
bag en aureola eller sneen...
...kan vi ikke forklare skønheden.
Sammen...
...bragte vi stjernerne nærmere.
Vi bragte stjernerne nærmere.
Har du lagt mærke til noget ved sneen?
Den daler ikke.
Den svæver.
Den er statisk.
Sært. Vi er sikkert...
Måske daler vi med samme hastighed som sneen.
-Samme hastighed som sne? -Gassen ryger ud.
Kombineret med det aftagne tryk...
-Ballonen er ved at kollapse. -Hjælp mig!
Træk!
-Hvad var det? -Min sko.
-Tænk ikke på det. -Men hvis din sko er deroppe...
Vent med at takke. Vi må af med noget vægt.
En masse vægt. Nu!
Kom så.
-Kisten! -Lad mig.
En, to...
Af med jakkerne.
-Mine hænder. Hjælp mig. -Ja, lad mig.
Kom så!
Det virker ikke, Amelia! Det virker ikke!
Kravl op i bøjlerne.
-Hvad? -Amelia, kravl op i bøjlerne!
Vi må lade kurven ryge! Den er det tungeste! Kom så!
Hurtigt!
Kom så!
Sådan!
Kom så!
En mere!
Hold fast!
Det er ikke nok!
-Det går stadig for hurtigt. -Det går.
Amelia?
-Amelia, hvad laver du? -Det er ikke meningen, jeg skal overleve.
Amelia, nej! Kom herned!
Amelia!
Lagener.
Amelia, lagener! Vi skærer snoren over, der holder ballonens form,
så ryger silken op og fungerer som en faldskærm.
-Det virker ikke! -Jo! Jeg tager ikke alene tilbage.
Amelia, det er enten os begge eller ingen af os.
Hold fast!
Vi holder fast!
Det virkede!
Det er ikke ovre.
James!
Amelia?
James!
-James! -Amelia, jeg kommer!
James!
-James! -Amelia!
James.
Amelia!
James.
-Jeg var på vej efter dig. -Ikke hurtigt nok.
Kan du stå op?
Helst ikke.
Og hvis jeg hjælper?
Så kan jeg stå.
Vi kom op i en højde på cirka 37.000 fod den dag.
11 kilometer.
"To ballonskippere har været tættere på månen og stjernerne
end alle mennesker før dem."
The Times, Ethel. Har du læst det?
Ja, Arthur, det har jeg.
Min søn.
James Glaishers grundige nedskrivning
af data viste, at atmosfæren har flere lag.
En opdagelse, der førte til den første videnskabelige vejrudsigt.
At jeg overhovedet er her til at præsentere dette for Dem
er takket være en smule held og hjælp...
...samt Amelia Wrens utrolige mod.
Så vi fortæller historien, ikke for at underholde nogen...
...men for at udbrede viden...
...for vores alles bedste.
Vi tog op blandt skyerne i videnskabens navn.
For at finde noget nyt.
For at forandre verden.
Kom så! Jeg har fløjet i værre vejr end dette!
-I skal nok blive til ballonskippere. -Nej.
Men man forandrer ikke verden ved bare at kigge på den.
Man forandrer den på den måde, man vælger at leve i den.
Kig op.
Himlen er åben.