‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- תחילת המאה ה-15 -‬
‫לאן אתה הולך, ידידי?‬
‫אתה זוחל בכיוון הלא נכון.‬
‫הרוח שאתה מרגיש מגיעה מאנגליה.‬
‫סקוטלנד היא שם.‬
‫לורדים נכבדים.‬
‫אני מאוד מצטער שגרמתי לכם לחכות.‬
‫אני יודע שמסעכם היה רחוק ומייגע.‬
‫אני מתפלל שתבינו שתקופה זו של אי-שקט אזרחי‬
‫מטרידה אותי יום ולילה.‬
‫אני מבין...‬
‫שהקרב מול המורדים הסקוטים היה קשה.‬
‫אכן, שליטי.‬
‫איבדנו כ-300 איש.‬
‫הוטספור הטוב, אתה הובלת את המתקפה?‬
‫האם לא נלקחו שבויים?‬
‫רבים.‬
‫האם הם בדרך?‬ ‫-לא.‬
‫ומדוע זאת? מדוע אין הם מובאים ישר אלי?‬
‫מדוע אינך משלם את הכופר עבור‬ ‫בן-הדוד מורטימר?‬
‫תצטרך להשמיע את קולך, ילדי.‬
‫אני איש זקן.‬
‫האוזניים שלי... מלאות בשיער.‬
‫בן¯הדוד מורטימר מוחזק‬ ‫על ידי המורדים של ויילס.‬
‫מדוע אתה מסרב לשלם את הכופר עבורו?‬
‫אני מסרב לשלם את הכופר עבור מורטימר ‬ ‫כי אני מסרב להאמין שהוא שבוי.‬
‫אני מעדיף להאמין שמורטימר בוגד.‬
‫הוא הצטרף למורדים הוולשים.‬
‫הוא בגד באנגליה ועכשיו הוא אויב שלי,‬
‫ולכן גם שלך.‬
‫אתה מסכים עם הערכתי, הוטספור הצעיר?‬
‫לא.‬ ‫-ילדי...‬
‫אני מאמין שאלו קשקושים של שד זקן ומטורף.‬
‫הארי, בבקשה, תפסיק.‬
‫הו, לא. תן לו לדבר.‬
‫אני רוצה לשמוע אותו.‬
‫שליטי...‬ ‫-דבריך הם קשקושים של אדם זקן‬
‫כל כך רווי בזדון וחוסר אמון‬
‫שכבר אינו מבדיל בין מעלה ומטה,‬
‫שכבר לא יכול לראות מעבר לקירות‬ ‫הטירה המפלצתית שלו.‬
‫משפחתי שירתה אותך.‬
‫סייענו לך בעלייתך.‬ ‫ואנו עדיין נלחמים למענך.‬
‫בן-הדוד מורטימר נלחם עבורך.‬
‫אבל עכשיו, בזמן שאתה מרייר‬ ‫על כנף התרנגולת הזו,‬
‫הוא רועד בכלא המערבי ממתין‬ ‫שמכשפות וולשיות יטילו בו מום.‬
‫שליטי...‬
‫אתה חייב לסלוח לבן שלי.‬
‫הוא זקוק למנוחה.‬
‫באנו רק כדי לבקש את עזרתך‬ ‫בלהבטיח את שיחרורו של מורטימר.‬
‫כל שעשינו עבורך‬ ‫עשינו למען טובתה של אנגליה.‬
‫אבל עכשיו אדמותינו‬ ‫שסועות ממלחמה יותר מאי פעם.‬
‫הסקוטים לא סיימו,‬ ‫הוולשים רק התחילו. ועבור מה?‬
‫מדוע אתה חושב שזה כך, איש זקן?‬
‫את מי אתה חושב שיש להאשים בזה?‬
‫תרנגולות לא יכולות לעוף.‬
‫ראיתי אחת‬
‫שנפנפה מספיק בכנפיה כדי לעבור מעל גדר.‬
‫ואז היא תהיה חופשיה.‬
‫אבל גם השועלים חופשיים.‬
‫אתה צודק, פרסי הצעיר, אני חייב לך הרבה.‬
‫אני חייב למשפחתך עוד יותר.‬
‫אבל אם הבוגדים הסקוטיים שתפסת כשבויים‬
‫לא יובאו אלי באותה המהירות‬ ‫בה הם מסוגלים לנוע,‬
‫אני אתלה אותך מגרונך המזוין.‬
‫האם שמעת זאת, פרסי הצעיר?‬
‫הוד מעלתך, בבקשה סלח לנו.‬
‫איזה ילד מלא ארס.‬
‫הוא יבגוד בי עכשיו, אני בטוח בכך.‬
‫אם הוא רק היה הבן שלי.‬
‫האל.‬
‫האל?‬
‫האל.‬
‫מה קרה?‬ ‫-פאלסטף פצע את עצמו.‬
‫כן. רואה?‬
‫איך נכנסת פנימה?‬ ‫-הדלת הייתה פתוחה.‬
‫היא לא הייתה.‬
‫כן, היא הייתה. היא הייתה פתוחה.‬
‫היא לא הייתה פתוחה.‬
‫ובכן, איך אחרת הצלחנו להיכנס?‬
‫אתה מאשים אותי שהכנתי לי מפתח סודי?‬
‫כן.‬
‫פאלסטף פצע את עצמו, האל.‬ ‫האם תטפל בפציעות הקטנות שלו?‬
‫לא.‬
‫הו, לא.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫יש עבורך מטבע חדש בעבור זה, אתה יודע.‬
‫אני לא רוצה את המטבע שלך.‬
‫אני אדרוש את נאמנותך המלאה מכאן ועד מגידו.‬
‫כבר יש לך את זה.‬
‫אתה גרוע במשא ומתן.‬
‫היי! אתה מבזבז יין טוב.‬
‫אני שומר את הפצע נקי.‬ ‫-תן לי.‬
‫זה נראה חם מאוד.‬
‫עשה זאת.‬
‫הנסיך הנרי.‬
‫מי אתה?‬
‫הגענו מחצר המלוכה.‬ ‫אנו מבקשים לשוחח איתך בפרטיות.‬
‫באיזה נושא?‬
‫בבקשה, הוד מעלתך. בפרטיות. ‬
‫הו, פרטיות, באמצע איסטצ'יפ.‬
‫שארוץ בזריזות מעלה ומטה‬ ‫ואבקש מההמון לכסות את אוזניהם?‬
‫בבקשה, הוד מעלתך.‬
‫מה זה?‬
‫אבא שלך, הוד מעלתו, המלך...‬
‫אבא שלך, הוד מעלתו, המלך הנרי, חולה.‬
‫הוא מבקש את נוכחותך.‬
‫אני מציע שתחזור ישר לארמון‬
‫ותגיד לו שבקשתו זכתה להתעלמות מוחלטת.‬
‫קיבלתי הנחיה למסור את הבקשה בדחיפות רבה.‬
‫אתה יכול לומר לו שגם הדחיפות הרבה‬ ‫זכתה להתעלמות מוחלטת.‬
‫גבירתי, זה הזמן ללכת.‬ ‫-למה?‬
‫היום התחיל. רואה?‬
‫שם בחוץ, הוא כבר בעיצומו.‬
‫את עלולה להחמיץ אותו.‬
‫קומי עכשיו. זה חשוב שתלכי.‬
‫כך צריך.‬
‫עכשיו, תרימי את ידייך.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אתה חייב לתקן את הדלת הזו.‬
‫מה קרה?‬
‫ביקור אצל אבא שלך.‬
‫לך מכאן.‬
‫אם אבא שלך אכן חולה מאוד‬ ‫כך שביקש את נוכחותך,‬
‫אז עליך לבקר אותו.‬
‫עדיף להתחרט שביקרת‬
‫מאשר להתחרט שלא.‬
‫אם אבא שלך חולה,‬
‫לא משנה איך אתה מרגיש כלפיו,‬ ‫אתה חייב לבקר אותו.‬
‫אבל...‬
‫אני אומר זאת לא מדאגה‬ ‫לבריאותו של המלך שלנו‬
‫אלא יותר מדאגה לשיכור ספוג היין‬ ‫שככל הנראה תהפוך להיות‬
‫אם לא תציית לקריאתו והוא ימות‬
‫מבלי שתסדיר את חשבונותיך.‬
‫אני חושש שזה יהיה כל כך ספוג יין‬ ‫שאפילו אותי זה היה מבייש.‬
‫תעשה זאת.‬
‫יותר מכל דבר שאי-פעם הצעתי.‬
‫בזמן שאני רואה את הלחץ‬ ‫שהאוצר שלך נמצא תחתיו,‬
‫אני לא יכול שלא לתהות‬ ‫אם השחיתות של לולרדי‬
‫נמצאת בשורש ההצעה הזו,‬
‫להכביד על הכנסייה עם מס כדי להקל על בעיות‬
‫שאינן תוצר של הכנסייה.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫הנרי, הנסיך מווילס.‬
‫בני.‬
‫היכנס.‬
‫אני מרגיש שחיי קרבים לסופם הטבעי ועדיין‬
‫אפילו אני נראה בבריאות טובה יותר ממך.‬
‫הגיע הזמן עבורנו שנשקול‬
‫את נושא...‬
‫הירושה שלי.‬
‫אתה לא תהיה מלך.‬
‫למרות שאתה בני הבכור,‬
‫מסיבות שכולם כאן יכולים לראות,‬
‫להריח,‬
‫אתה לא תירש את הכתר הזה.‬
‫גם לא חפצתי בכך.‬
‫הזכות והאחריות האלו‬
‫ייפלו במקום זאת על אחיך תומס.‬
‫הוא מעודן, אבל הוא להוט.‬
‫הוא יוביל את צבאי‬ ‫נגד הבוגד החדש, הארי פרסי.‬
‫אני מניח שהחדשות האלה מגיעות‬ ‫לא כהפתעה ולא כאכזבה.‬
‫אבל זו חובתי כמלך‬
‫וכאב‬
‫לומר לך זאת ישירות.‬
‫מתי תילחם?‬
‫אני יוצא מחר.‬
‫נילחם בסופו של השבוע.‬
‫אתה לא צריך להילחם.‬
‫סכסוכים אלה לא צריכים להיות שלך.‬
‫אמרתי...‬
‫את מה שהוזמנת לכאן לשמוע.‬
‫עזוב אותנו עכשיו.‬
‫הוד מעלתך.‬ ‫-תפסיקי.‬
‫לורד דורסט.‬
‫האם אנשיך מוכנים להיום?‬
‫הם מוכנים, הוד מעלתך.‬
‫טוב מאוד.‬
‫ספר לי על ההכנות שלכם.‬
‫אדוני הלורד.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אני לא ארשה לחורבן הזה להתרחש.‬
‫באתי לדאוג שזה ייפסק.‬
‫זה הקרב שלי.‬
‫אם דרכי תצליח לא יהיה בכלל קרב.‬
‫אתה. בוא הנה.‬
‫אדוני הלורד.‬
‫זה לא המקום שלך.‬
‫לך למחנה המורדים,‬
‫מסור את ההודעה הבאה לפרסי הוטספור.‬
‫תגיד לו שהנסיך הנרי מזמין אותו ליישב‬ ‫את הסכסוך בדו קרב גבר אל גבר.‬
‫הוא ואני.‬
‫נילחם במקום הצבאות שלנו.‬
‫כן אדוני הלורד.‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬
‫אף אחד עבורך.‬
‫אני אלחם בו.‬
‫ואני אביס אותו.‬
‫אני בטוח שתביס, בני.‬
‫אבל זה לא יכול להיות.‬
‫הנסיך לא מדבר בשם אביו.‬
‫אתה להוט להילחם, בני.‬
‫ואתה תילחם.‬
‫ואנחנו נילחם לצידך.‬
‫אנחנו נשרוף אותם.‬
‫אנו נשרוף את שלטונו של הנרי עד היסוד.‬
‫מקומך לא כאן.‬
‫לא חווית מלחמה, תומס.‬
‫חוויתי מלחמה.‬ ‫-לא חווית.‬
‫גויסת לטירוף של אבינו,‬
‫למלחמות שלא צריכות להתקיים.‬
‫האנשים האלו לא האויבים שלנו.‬
‫אבינו הפך אותם לכאלו.‬
‫אז למה אתה כאן?‬
‫אתה כל כך מסתייג מהמטרה שלנו,‬ ‫ובכל זאת אתה מוצא צורך להאפיל עלי.‬
‫זה לא כדי לגנוב את תהילתך, אחי.‬ ‫אני עושה זאת כדי להציל את חייך.‬
‫סילחו לי, רבותיי הלורדים.‬
‫השליח שלנו חזר ממחנה המורדים.‬
‫הם סירבו להצעתו של הנסיך הנרי.‬
‫הם רוצים קרב.‬
‫היכן הנרי?‬
‫באתי להילחם נגדו במקום הצבאות שלנו.‬
‫לא.‬
‫הצעתו נדחתה.‬
‫ההצעה נשקלה מחדש.‬
‫אני אמרתי, לא!‬
‫מדוע הכלב הקטן נובח?‬
‫איפה הכלב הגדול?‬
‫כך יעשה.‬
‫הנה אני עם השוטה הזנותי.‬
‫אין צורך במאבק זה, פרסי.‬
‫אבי ימות בקרוב. התלונות שלך ימותו איתו.‬
‫אל תפחד מהתחרות הקטנה שלנו, האל הצעיר.‬
‫אני מבטיח לסיים את זה מהר.‬
‫אבא שלך...‬
‫הוא מגפה עבור אנגליה.‬
‫תקוף אותי, כלב גדול.‬
‫יום אחד זה יהיה הראש שלך,‬
‫מושלך לרגליו של אדם שאולי אחרת היה אחיך.‬
‫בוא איתי עכשיו, תומס, בבקשה.‬
‫התרחק מהשדה הזה.‬
‫אחרי שגנבת את קרקפתו היקרה?‬
‫על זה... ידברו מחר.‬
‫השדה הזה היה שלי.‬
‫מטרתו הייתה לסמן את שלטוני.‬
‫במקום זה עכשיו...‬
‫הוא מסמן רק את הראש הזה.‬
‫את הראש המזוין הזה.‬
‫זוז.‬
‫ג'ון.‬
‫לך מכאן.‬
‫אולי תרצה לראות את חברך המסודר בדרך כלל.‬
‫נראה שהוא עשה תפנית מעוררת רחמים.‬
‫ביל.‬
‫האל שוב מקיא.‬
‫שלום, חברי.‬
‫פעמים רבות ראיתי אנשים במצב שלך.‬
‫הייתי במצב הזה פעמים רבות בעצמי.‬
‫עם כל שמחתנו מהאומץ והגבורה,‬
‫דבר לא מכתים בצורה בל תימחה‬ ‫את הנשמה מאשר הרג.‬
‫מעולם לא הרגשתי כל כך נתעב‬ ‫מאשר לעמוד מנצח בשדה קרב.‬
‫ריגוש הניצחון דועך במהירות.‬
‫מה שמאריך ימים אחרי זה, הוא תמיד מכוער.‬
‫לעולם לא שוב, אני אומר.‬
‫תפסיק לדבר, איש זקן, בבקשה.‬
‫בבקשה, תפסיק לדבר.‬
‫לעולם לא אפסיק לדבר, האל.‬
‫לעולם.‬
‫לעולם לא.‬
‫החוצה.‬
‫אדוני הלורד.‬
‫מה רצונך?‬
‫זה עניין דחוף מאוד.‬
‫אז עליך למהר הלאה.‬
‫בבקשה, אדוני הלורד.‬
‫זה אביך.‬
‫הוא גוסס.‬
‫הקרס הזה איבד את התולעת שלו.‬
‫חכה בחוץ.‬
‫ללא ספק...‬
‫אביך הביא על הממלכה הזו צרות רבות.‬
‫ואני חושש מהכאוס שעלול לפרוץ בהעדרו.‬
‫אנגליה זקוקה למלך,‬
‫ואני חושב שהרגשות שלך‬
‫שגרמו לך להתנער ממנו‬
‫הם בדיוק הרגשות שהממשל‬ ‫של הארץ הזאת זקוק להם.‬
‫אתה חייב להיות מלך.‬
‫מדוע אתה אומר לי את זאת?‬
‫דבר עם תומס.‬
‫הוא לא אמור להיות המלך החדש שלך?‬
‫אני חושש שזה בלתי אפשרי.‬
‫אחיך נהרג בוויילס.‬
‫אחרי שהבסת את פרסי הוטספור,‬
‫תומס הצעיר המשיך הלאה לשדות המערביים.‬
‫שם הוא פגש את סופו.‬
‫אומרים שפעולותיו היו אמיצות.‬
‫איפה הוא?‬
‫איפה המפלצת?‬
‫זוז, תעזוב אותו.‬ ‫-המלך זקוק למנוחה.‬
‫בקרוב תהיה לו.‬ ‫-הוא גוסס.‬
‫לך.‬
‫אתה מרגיש את הקור הזה?‬
‫אומלל.‬
‫האל.‬
‫אתה חייב להיות מלך, האל.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה חייב להיות מלך, האל.‬
‫אני לא יודע מה עשיתי.‬
‫לא יודע מה עשיתי.‬
‫אתם לא יודעים מה יקרה לכם.‬
‫אז אני מציע לכם את זה,‬
‫השחרור המבורך ביותר,‬
‫הסבל האיום ביותר.‬
‫אתם תסבלו את ההשפלה בלשרת אותי,‬
‫הבן הסורר שאתם כל כך משמיצים.‬
‫אבל דעו עכשיו, שישגיח עליכם מלך אחר לגמרי.‬
‫מה זה צריך להיות?‬
‫מי אתה?‬
‫אני הוא אני.‬
‫מי אתה?‬
‫מה המטרה שלך כאן?‬
‫אני חושב שבדיוק הערת אותי מזה, לא?‬
‫קום מהמיטה הזו מיד.‬
‫מי אתה?‬
‫איפה האל?‬
‫המעונות האלו ותוכנם‬ ‫הם רכושו של מלך אנגליה.‬
‫אתה מסיג גבול ואני מורה לך‬ ‫להתפנות באופן מיידי.‬
‫איזה מלך אנגליה?‬
‫אמן.‬
‫כולם הריעו למלך הנרי.‬
‫המלך הנרי!‬
‫המלך וונססלאוס מבוהמיה‬
‫מציג מתנה זו למלך הנרי מאנגליה.‬
‫לבריאות ארוכה וטובה.‬
‫יפה.‬
‫אני בטוח שכולכם יודעים‬
‫שאחותי הצעירה פיליפה‬ ‫הצטרפה אלינו כאן היום.‬
‫מלכת דנמרק.‬
‫אני אסיר תודה שהיא ובעלה,‬
‫המלך אריק הטוב, ערכו את המסע הזה לכאן.‬
‫הייתי רוצה שתיקחי את האגרטל הזה, יקירתי.‬
‫תני ליופיו לייצג את יופייך,‬ ‫המשקף את יופייה של אנגליה.‬
‫אני מודה לך, אדוני.‬
‫הוד חסדו, הדוג'ה של הרפובליקה של ונציה,‬
‫מעניק מתנה זו לכבודך, שליטי.‬
‫כתוב שזו ציפור מקונסטנטינופול.‬
‫ציפור? מתה, אני מניח.‬
‫אם יורשה לי, שליטי.‬
‫מכניקה לא טבעית מקצה העולם הנוצרי.‬
‫פלא.‬
‫זה שייך לבן דודי, קיימברידג'.‬
‫מכל השולחן הזה, לא הכרתי אף אחד‬ ‫יותר זמן מכפי שאני מכיר אותך.‬
‫אכן, הכרתי אותך יותר זמן‬ ‫מאשר את אחותי הצעירה.‬
‫גדלנו יחד, אתה כמו אח גדול בשבילי.‬
‫אז אני חושב שזה מתאים‬ ‫שתקבל את הציפור הקסומה הזו.‬
‫בוא נקווה שהקסם שלה לא שחור וטמא.‬
‫מהדופן,‬
‫בנו של הוד מעלתו, שארל, מלך צרפת.‬
‫כדור.‬
‫אין הודעה נלווה מהדופן?‬
‫לא, שליטי.‬
‫אני אשמור את המתנה הזו.‬
‫זו נשלחה רק בשבילי.‬
‫לילד שהייתי פעם.‬
‫הכדור הוא עלבון לך ולממלכה שלך.‬
‫אתה חייב להגיב.‬
‫זוכר, איפה כנסיך, ביליתי והעברתי את ימי?‬
‫בילית אותם בחסך ניכר.‬
‫שתייה, ליצנות.‬
‫אז האם אין איזו אמת בבדיחה הזו?‬
‫אם הדופן רוצה ממני התפרצות, למה לתת לו?‬
‫זו לא תהיה הפגנה של מזג רוח רע‬
‫אם תגיב בכוחניות לעלבון שכזה.‬
‫זו תהיה הפגנת כוח.‬
‫אני מעריך שהתרעמת על כך, ויליאם,‬
‫אבל הכוח שלי לא טמון בכך‬ ‫שאפרפר מעלה ומטה בשל איזו עקיצה קטנה‬
‫כמו איזו ציפור מכנית טמאה.‬
‫להבין את זה, זה מה שדחוף.‬
‫הסכסוך האזרחי כילה אותנו.‬
‫המלחמה מרוקנת את הארנק‬ ‫כמו מעט מאוד דברים אחרים.‬
‫הסכסוך הזה חייב להסתיים.‬
‫והוא ייגמר בפשרה.‬
‫אנו נחון את יריבינו.‬
‫ואנחנו נשלם את כופרו של מורטימר‬ ‫ונחזיר אותו מוויילס.‬
‫אני אכתוב את החנינות האלה במו ידיי.‬
‫אני רוצה שידעו שהתחושות האלו‬ ‫מאוד אישיות בעיניי.‬
‫ניידע את האנשים האלה‬ ‫שהם היו אויביו של אבי, לא שלי.‬
‫בהחלט, שליטי.‬
‫איך האסטרטגיה הזו נראית לך?‬
‫רפורמות גדולות נחקקות‬ ‫בצורה הטובה ביותר עם שינוי משטר.‬
‫אם כך תרצה להמשיך,‬
‫אז כן, שליטי,‬
‫עכשיו זה הזמן לעשות את זה.‬
‫התפייסת עם אבינו לפני מותו?‬
‫לא היה צורך בהתפייסות.‬
‫הוא עשה נזק בל יתואר לממלכה זו.‬
‫מותו יביא עימו רגיעה.‬
‫אני לא שואלת לגבי הממלכה.‬
‫מה איתך?‬
‫אני רוצה לסיים את חוסר השקט הזה.‬
‫ראה את השולחן אתמול בערב.‬
‫הבט בפרצופי האנשים שישבו שם.‬
‫אני יכולה להרגיש את הרוגע שאתה מדבר עליו.‬
‫אני מאמינה שהם מאחלים לך טוב.‬
‫אבל אני גם רואה שיש להם‬ ‫ממלכות משלהם לדאוג להן.‬
‫אתה מבין את מה שאני אומרת?‬
‫הייתי רחוקה יותר מדי שנים‬ ‫ועכשיו אני חוזרת לדנמרק.‬
‫אבל בזמן שהותי באותן מועצות,‬ ‫נחשפו לפני הדפוסים שלהן.‬
‫ראיתי שם, שוב ושוב,‬ ‫שאיש אינו מדבר אמת, אמת מלאה.‬
‫בחר את צעדיך בתבונה, אח יקר.‬
‫אני מביא את טענתו של שארל מלך צרפת‬
‫שהוא השליט הריבוני הלגיטימי‬ ‫של אדמות הנחלה.‬
‫נאמר, לפי החוק הסאלי, שלא תהיה המשכיות,‬
‫אם הכתר הצרפתי יעבור לאישה.‬
‫כלומר, שלטון שנותר בשושלת של הנקבה,‬ ‫לא יעבור, כזכות ירושה, לצאצא שלה.‬
‫עכשיו, החוק הסאלי, שהוא של ארץ פרנקית‬
‫וקשור לאדמות הנחלה לא...‬
‫ולכן לא מחויב כחוק או נתמך בכלל, למעשה,‬
‫לארצות צרפת, אבל לאלה של פרנקיה,‬
‫שכפי שאתה יודע, שוכנת בין נהרות אלבה וסאל.‬
‫אני טוען, עם הוכחה, שמומלץ לפי החוק הסאלי,‬
‫שראה את הריבונות הצרפתית‬ ‫נגנבת משלוש שושלות אמיתיות...‬
‫כפי שאני יכול להאיר,‬ ‫שהצרפתים ציטטו את החוק הסאלי‬
‫כסיבה לבלום ירושה נשית...‬ ‫-עם יראת כבוד.‬
‫כן, שליטי?‬
‫אני מוצא את הסיפור הזה ‬ ‫כבלתי אפשרי לעקוב אחריו.‬
‫שליטי, אני מטיל ספק בטענתו של מי שמכונה‬ ‫"מלך צרפת" לכיסא עליו הוא יושב.‬
‫האמנם?‬
‫מה שמבלבל אותי עכשיו זה הסיבה‬ ‫שאתה מספר לי את הסיפור הזה.‬
‫שליטי, אני פשוט שואף לחזק את טענתך לצרפת‬
‫אם הצורך לפגוש אותה בכוח יתעורר במהרה.‬
‫ואתה מאמין שהצורך הזה אכן יתעורר בקרוב?‬ ‫-אני...‬
‫שליטי...‬
‫בדרך של היערכות, אני מאמין שזה תמיד חכם...‬
‫היערכות?‬
‫אם נילחם מול צרפת, זה לא יבוא כתוצאה‬ ‫של מדריגל ישן ובלתי חדיר.‬
‫צרפת הייתה שאיפתו ארוכת השנים של אביך.‬
‫אלמלא היה שקוע בסכסוך אזרחי,‬
‫הוא ללא ספק היה לוקח את הקרב אליה.‬
‫ואז לירושלים.‬
‫ירושלים?‬
‫אנחנו בדרך לארץ הקודש, נכון?‬
‫וככל הנראה לבזוז את שאר העולם הנוצרי בדרך.‬
‫אני לא אבי, ארכיבישוף.‬
‫חשבתי שזה כבר ברור.‬
‫עלינו לסלוח לארכיבישוף שלנו.‬
‫הוא רחוק, רחוק מלהיות נואם מוכשר.‬
‫שזה מוזר בהתחשב בכך שחשבתי‬ ‫שכישרון לנאום הוא מדרישות התפקיד.‬
‫מדוע הארכיבישוף מדבר איתי‬ ‫על מלחמה עם צרפת?‬
‫מה שאנו עדים לו הוא תסיסה,‬ ‫שממנה אנו צריכים להיזהר.‬
‫אני מריע לאיפוק שלך.‬
‫אחרי כל כך הרבה שנות סכסוך,‬
‫אתה מוכיח שאתה יותר מאשר בנו של אביך.‬
‫אתה רוצה להיות מלך לעם.‬
‫כעת, עלינו להבטיח מטרה זו,‬
‫יחד עם זאת, אסור לך להתעלם‬ ‫ממצב רוחו של העם.‬
‫ומהו מצב רוחו?‬
‫שצרפת מתגרה בנו.‬
‫אתה מסכים עם מצב הרוח הזה?‬
‫מצב הרוח הזה הוא פנטזיה.‬
‫אבל זה לא אומר שהוא לא מרגיש אמיתי.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫מגעיל.‬
‫לא, אנו לא יכולים ללכת להופר.‬ ‫-כן, אנו יכולים.‬
‫היא לא תקבל אותך.‬ ‫-כן, היא תקבל.‬
‫לא!‬ ‫-כן.‬
‫לא!‬ ‫-כן!‬
‫אתה לא מוזמן כאן.‬
‫אלא אם באת לשלם לי את חובך.‬
‫שילמתי לך.‬
‫שילמת לי קמצוץ ממה שאתה חייב.‬
‫ואני גם מניחה, שזה הגיע מגניבה.‬
‫שקרים.‬
‫ולכל הדעות, אתה גם לא טוב במיוחד בגניבה.‬
‫שקרים.‬
‫איך את מעזה לפנות אלי כך?‬
‫מדוע שתהיי כל כך גסת רוח‬ ‫עם האיש שהכי סביר שיוציא אותך‬
‫מחור העכברים המסריח שלך?‬
‫הו, אולי שכחת.‬
‫הקשרים שלי מגיעים עכשיו‬ ‫למקומות הגבוהים ביותר בממלכה.‬
‫החוצפה שלך יכולה באותה המידה‬ ‫להיות מכוונת למלך עצמו.‬
‫תהרהרי בזה עכשיו.‬
‫אתה מדבר על האל?‬
‫איפה הוא?‬
‫איפה האל?‬
‫איפה המלך שלנו?‬
‫הוא נעלם כבר שבועות רבים, איפה הוא?‬
‫אני הייתי אומרת שאתה הוא זה שנשכח.‬
‫הייתי אומרת שהרומן שלך עם צמרת הממלכה‬
‫היה קצר מועד בתוך ובסביבת‬ ‫דלי הקיא המסריח שלו.‬
‫נראה שלא היית הרבה יותר‬ ‫משומר זמני לקיא של נסיך.‬
‫תסתמו.‬
‫תהרהר בזה עכשיו.‬
‫נל, סר ג'ון סובל קצת מחוסר מזל.‬
‫אני לא.‬
‫תמצא מישהו שישלם את חובך כאן.‬
‫אני לא אשלם את זה בשבילך.‬
‫ראש.‬
‫מי אתה?‬
‫הוא מבקש מקלט בתמורה לסיפורו.‬
‫אין לי ספק שאפשר לסדר את זה.‬
‫זה אפשרי או לא? אתה המלך, לא?‬
‫ניתן לארגן את זה.‬
‫נשלחתי על ידי מלך צרפת להתנקש בך.‬
‫שארל בעצמו שלח אותך?‬
‫אתה בטוח בזה?‬
‫אני יודע מהו מקור ההוראה, כן.‬
‫מהמלך.‬
‫מה הייתה הפקודה?‬
‫שאני צריך להרוג את מלך אנגליה.‬
‫באיזו דרך?‬
‫בכל דרך. איכשהו.‬
‫ישנן דרכים רבות להרוג אדם.‬
‫זה הכישרון שלי...‬
‫להרוג אנשים שלא מצפים להיהרג.‬
‫בתקופה שאני משתדל‬
‫לטפח אוויר רענן ושליו שהממלכה הזו תנשום,‬
‫לא מעניין אותי לעורר עוינות עם אומה אחרת.‬
‫זהו מעשה מלחמה.‬
‫אנו חולקים בכמיהתך לשלום, שליטי.‬
‫אבל להתעלם ממעשה תוקפנות כה נועז‬
‫יראה כחולשה.‬
‫זה לא כדור משחק. זה מתנקש.‬
‫היית מחשיב אותי כחלש, השופט הראשי?‬
‫לא.‬
‫לא, אני מדבר יותר על הממלכה.‬
‫מה שהממלכה רואה.‬
‫כיצד, אמור לי, הממלכה תראה את הבוגד‬ ‫שמתחת לרגלינו?‬
‫אם האיבה של צרפת כלפיך‬ ‫עמוקה מספיק כדי שישלחו מתנקש,‬
‫זה יורגש ברחוב, שלנו ושלהם.‬
‫זה יהיה ידוע.‬
‫אנו חולקים את חששותיך.‬
‫אבל שלום כיום זקוק ליותר מאשר הרמוניה.‬
‫הוא צריך כוח וביטחון.‬
‫אלה איכויות שיכולות להיווצר רק בך,‬
‫המלך.‬
‫המלך שלנו.‬
‫רשום את המילים האלה...‬
‫מופנה למלך שארל מצרפת.‬
‫את המתנקש ששלחת ניתן להבין‬ ‫רק כהכרזת מלחמה ילדותית.‬
‫אם זו כוונתך,‬
‫אני אומר שתבהיר זאת בפשטות‬
‫ושתפסיק מהפחדנות החלקלקה‬ ‫בה אתה עוסק כרגע.‬
‫אם מלחמה אתה מחפש,‬
‫שלח את עוצמתו המלאה של צבאך.‬
‫שכן מתנקש בודד ופחדני‬
‫לא יפיל את המלך הנרי החמישי מאנגליה,‬ ‫זה שאתה כל כך ממעיט בערכו.‬
‫מלא את זה באבני־תותח‬ ‫ושלח את זה חזרה לצרפת.‬
‫מי זה?‬
‫צרפתי, אדוני.‬
‫הוא אומר שהוא רוצה לדבר איתך בפרטיות.‬
‫לגבי מה?‬
‫הוא לא מוכן לומר, אדוני.‬
‫שאלתי אותו, הוא לא אומר.‬
‫המלך שלי שלח אותי לחפש אנשים‬ ‫שהוא מרגיש שהוא יכול לבטוח בהם.‬
‫הוא מאמין שיש לערוך דיון דיסקרטי.‬
‫איזה דיון?‬
‫הוא מאמין שיש לערוך דיון‬ ‫על מלך אנגליה החדש שלך.‬
‫נפגשנו רק אני והלורד גריי.‬
‫לא ידענו לאן לפנות בקשר למה שנאמר אלינו.‬
‫כולנו מודעים לכך שיש בעיה.‬
‫למלך שלנו יש מוניטין נמוך.‬
‫המלך הצרפתי מלמד אותך את זה?‬
‫האם הוא לא אסיר תודה‬
‫לתגובתו הקלה של הנרי הצעיר שלנו‬ ‫לפרובוקציה שלו?‬
‫הוא נשבע שהוא לא יודע דבר על המתנקש.‬
‫זה אישום שהוא מכחיש.‬
‫מזימתו הייתה לשווא.‬
‫ברור שהוא היה רוצה לנקות את ידיו.‬
‫לא משנה מה השורש,‬
‫הם הביעו דאגה קשה‬
‫בקשר לחוסנו הנפשי של המלך שלנו.‬
‫אפשר לסמוך על השליח הזה, לא, קיימברידג'?‬
‫אני מאמין כך.‬
‫שארל מבקש להדיח את מלכנו.‬
‫הנושא אינו צרפת.‬
‫זו רק תזכורת עבורנו לטירוף כללי יותר.‬
‫ילד שלפני שבועות בלבד היה בור שיכור‬
‫מהביוב של איסטצ'יפ‬ ‫חובש עכשיו את הכתר של אנגליה.‬
‫מה יהיה מאיתנו?‬
‫מה יהיה מאיתנו כשסולחים למעשי עוולה‬ ‫של אזרחים כאילו היו טעות בשיקול דעת?‬
‫כאשר בוגדים...‬ ‫-כן, לורד גריי, אתה...‬
‫החששות שלך עדכניים.‬
‫והם רבים.‬
‫משהו חייב להיעשות.‬
‫משהו ייעשה.‬
‫אני זקוק לשקט.‬
‫זוהי מעמסתו של המלך.‬
‫המלך צריך לקבל החלטות‬
‫שאנשים נחותים יותר...‬ ‫לא מוכנים או לא יכולים לבצע.‬
‫למלך אכן מוצגות דילמות‬
‫שגברים נחותים יותר עשויים‬ ‫לא להיתקל בהם במהלך כל חייהם.‬
‫הלוואי וזה לא היה כך.‬
‫אבל בעיות...‬
‫וזה הניסיון שלי,‬
‫לבעיות שנותרות ללא טיפול‬
‫יש נטייה להפוך למשברים.‬
‫יש לך כאן הזדמנות לאחד את הארץ, האל.‬
‫באמת.‬
‫עודדת את רוחה עם הבטחה שגלומה בך.‬
‫אבל הבטחה יש למלא.‬
‫ההבטחה לעולם אינה יכולה להיות‬ ‫מטרה בפני עצמה.‬
‫החל מהיום אנו במלחמה עם צרפת.‬
‫נתתי לה פעמיים ליהנות מהספק.‬
‫העלבון השלישי הזה לא יישאר לא מטופל.‬
‫וכך כדי לשטוף את החולדות‬ ‫הצרפתיות האלה מהקנים שלהם,‬
‫אעביר להם הודעה שאנחנו עכשיו במלחמה.‬
‫הלורד גריי.‬
‫קיימברידג'.‬
‫הייתי מבקש ממך להעביר‬ ‫את ההודעה הזו לצרפת, בהתחשב...‬
‫בהיכרותך עם הנמען.‬
‫אבל אני מאמין שבבוקר‬ ‫תהיה עסוק בדברים אחרים.‬
‫במה, שליטי?‬
‫מחר יערפו את ראשיכם.‬
‫לא.‬
‫בחרתי לשלוח אותך כמשלחת מקדימה לגיהינום‬
‫לכמות הצרפתים הניכרת‬ ‫שבקרוב תצטרך למצוא שם מקום.‬
‫פעם היית חבר שלי.‬
‫אני חבר שלך...‬
‫בן דוד.‬
‫כולם ללכת.‬
‫עכשיו.‬
‫אתה.‬
‫הישאר.‬
‫את...‬
‫לכי.‬
‫זה המקום שלי.‬
‫המארחת יכולה להישאר.‬
‫אני לא אעמוד בהקשב לפקודתך.‬
‫ובטח שלא כדי לצעוד בשנית על אדמה מתועבת.‬
‫נשבעתי שלא ללכת שוב.‬
‫אני מכיר בכך שהזנחתי אותך, ג'ון.‬
‫פרק חדש בחיי החל לפני שהאחרון‬ ‫יכול היה להיסגר כראוי.‬
‫החששות האלה הם שלי ושלי בלבד.‬
‫אבל העובדה שכאן הייתה ההזדמנות הראשונה‬
‫שהייתי יכול להשמיע אותם בקול‬ ‫בפני מישהו פרט מלעצמי אומרת הרבה.‬
‫זה מעיד על בדידותה של העמדה‬ ‫בה אני מוצא את עצמי.‬
‫כדי לנווט את מסלולנו הנוכחי‬ ‫נאלצתי לסמוך על עצת אנשים‬
‫שבנאמנותם אני מטיל ספק בכל רגע ורגע.‬
‫בכל רגע ורגע.‬
‫אני זקוק לאנשים סביבי‬ ‫שאני יכול לסמוך עליהם.‬
‫אני כאן כי אתה חבר שלי.‬
‫למלך אין חברים.‬
‫למלך יש רק חסידים ואויבים.‬
‫אני מצטער שסיבת הביקור שלי...‬
‫נושאת עימה את המשקל המדכדך הזה.‬
‫האל.‬
‫אני אבוא איתך.‬
‫אני מבקש בתמורה רק טובה אחת.‬
‫תסדר את החשבון שלי עם הזקנה הנוראית הזו.‬
‫איתה. אתה מוכן?‬
‫אנו מברכים את אלה שרק הגיעו לכאן.‬
‫הפוך אותנו עכשיו בקור רוח משותף,‬ ‫במחשבה אחת, מחודדת.‬
‫יחד...‬
‫אנו נפיל את צרפת.‬
‫יחד...‬
‫אנו נוריד אותה על הברכיים שלה.‬
‫כולכם קפטנים, למטרה הזו.‬
‫ברצוני להציג בפניכם מפקד חדש למערכה שלנו.‬
‫סר ג'ון פאלסטף.‬
‫אין צורך לדקלם את נסיונו של סר ג'ון בקרב.‬ ‫אתם יודעים אותו.‬
‫לכמה מכם היה את הכבוד להילחם לצידו.‬
‫אחרים שמעו סיפורים על מעלליו.‬
‫אבל הורתי לסר ג'ון להצטרף למערכה הזו‬
‫מסיבה חיונית אחת בלבד,‬
‫הוא מכבד מלחמה‬
‫כמו שרק אדם שראה את צורתה‬ ‫המפלצתית ביותר יכול לכבד.‬
‫הוא אינו חושק בה.‬
‫אלא מתייחס אליה עם הפיכחון הקודר‬ ‫שאתם ואנשיכם צריכים לקוות שיהיה לו.‬
‫ברוכים הבאים ותודה, אדונים טובים.‬
‫טוב לראות את כולכם.‬
‫טוב מאוד.‬
‫האם אתה מוכן למה שמחכה לנו?‬
‫אף אחד אף פעם לא מוכן למה שמצפה לנו.‬
‫קדימה.‬
‫אתה מאמין שסר ג'ון כשיר‬ ‫ומספיק מתאים לפקד על המערכה הזאת?‬
‫ג'ון הוא אדם טוב.‬
‫הם פוגשים אותנו בים או עם הגיענו.‬
‫נדע בקרוב.‬
‫אנו חייבים לנוח.‬
‫ג'ון.‬
‫תודה לך.‬
‫עבור מה?‬
‫שאתה כאן.‬
‫איתי.‬
‫ובכן, זה מחיר קטן לשלם‬
‫כדי להוריד מהגב שלי את האישה הנתעבת ההיא.‬
‫תנוח קצת, שליטי.‬
‫אנו מגיעים במהירות!‬
‫תבדקו בכל בניין.‬
‫אין איש.‬
‫תסתכל.‬
‫אין כאן איש!‬ ‫-ריק.‬
‫אין כאן איש.‬ ‫-אין איש.‬
‫תדליק.‬
‫לירות!‬
‫עלינו להסתער על הטירה הזו.‬
‫זה יהיה עקוב מדם. בטוח נאבד נשמות.‬
‫כך טיבה של מלחמה.‬ ‫היא עקובה מדם וחסרת נשמה.‬
‫אין לנו דרך לדעת כמה אספקה‬ ‫יש להם מאחורי הקירות האלה.‬
‫המצור הזה עשוי לארוך חודשים,‬ ‫ואני חושש שחודשים, אינם עומדים לרשותנו.‬
‫חיילים במספר כה רב, שחונים כאן,‬ ‫יפלו לרעב ומחלות.‬
‫סר ג'ון.‬
‫מלחמה היא...‬
‫עקובה מדם וחסרת נשמה.‬
‫כן.‬
‫הארכיבישוף הגיע.‬
‫הרי אי אפשר פשוט להתבטל כאן‬ ‫עד שהם מחליטים לצאת?‬
‫זו בדיוק ההגדרה של מצור.‬
‫כמה זמן זה ייקח? הרי אין דרך לדעת.‬
‫גם זה, מאפיין נפוץ של מצור.‬
‫לא אשלח את אנשי במעלה הגבעה הזו.‬ ‫-אבל למה בשם שמיים לא?‬
‫לא אקריב את האנשים שלי בצורה כה בוטה,‬ ‫ולא אהמר על חשבונם.‬
‫ובכן, אם כך למה אתה פשוט לא עוקף?‬
‫אם הם מתעקשים להסתתר בטירה שלהם,‬ ‫למה אתה פשוט לא עוקף אותה?‬
‫כל כך בקי באמנות המלחמה.‬
‫עלינו לכבוש את העיר הזאת, ארכיבישוף.‬
‫עלינו להקים כאן דריסת רגל לחיל המצב‬
‫עבור קווי האספקה שלנו מאנגליה.‬
‫אל תשכח שאני ממנתי את המערכה הזו.‬
‫יש לי כאן אינטרס.‬
‫וישמעו אותי.‬
‫לא היום, הארכיבישוף.‬
‫שליטי.‬
‫הם נכנעו.‬
‫כעת נראה שהדיון שלנו היה לחינם.‬
‫וכך גם היבבות של הארכיבישוף.‬
‫הניצחון הוא שלך.‬
‫אנו מבקשים רק שהנשים והילדים שלנו ישוחררו.‬
‫רבים רעבים ופצועים ונעשים חולים.‬
‫בתמורה למסירתה המלאה של הטירה,‬ ‫אני לא רואה סיבה לדחות את בקשתך.‬
‫יהיה לך את הלילה לפקח על הפינוי הזה‬
‫וכדי לתאם את מאסר אנשיך.‬
‫בוא.‬
‫הוא רוצה להאט אותנו.‬
‫מי רוצה להאט אותנו?‬
‫קיבלנו מידע שהדופין בדרך.‬
‫הוא מבקש שיחה עם הוד מעלתו.‬
‫ואנו לא יודעים דבר על מטרתו?‬
‫אנו יודעים רק שהוא חפץ בשיחה.‬
‫אני מקווה שמטרתו היא להעביר‬ ‫את כניעתו המוקדמת של אביו.‬
‫אני ממליץ בחום להתעלם‬ ‫מהמידע על בואו, ונתכונן לתזוזה.‬
‫עלינו לנצל את אי הסדר שלהם.‬
‫סר ג'ון, עצתך.‬
‫מעולם לא פגשתי את האיש,‬ ‫את הנסיך הצרפתי הזה.‬
‫אני לא יכול לדבר על המניע שלו.‬
‫שליטי.‬
‫הוא כאן.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫לכבוד הניצחון הקטן שלך.‬
‫אתה תוהה מדוע באתי?‬
‫אתה תוהה זאת?‬
‫לא באתי להציע לך כניעה‬
‫אם לזה אתה מקווה.‬
‫באתי לתאר עבורך‬
‫את ימיך האחרונים.‬
‫הצעקות של אנשיך‬
‫כשהם מתים לאט.‬
‫וכך, מלך אנגליה,‬
‫אתה נראה כל כך נחוש‬ ‫להפוך את צרפת לבית החדש שלך,‬
‫אז תן לי לעזור לך.‬
‫אני ארוקן את גופך מדמו‬
‫ואקבור אותו מתחת לעץ.‬
‫עץ צרפתי קטן.‬
‫צעיר מאוד, קטן מאוד.‬
‫מאחר שזה הולם את הלך מחשבתך לבוא לכאן.‬
‫קטן.‬
‫ואולי ה...‬
‫לא, האשכים שלך חייבים להיות גדולים, לא?‬
‫אשכים ענקיים.‬
‫אשכים ענקיים עם זין קטנטן.‬
‫והצליל של הנשים והילדים שלך בוכים‬
‫ירדים אותי בלילה.‬
‫שמעת מה אמרתי?‬
‫שמעתי.‬
‫זה היה מרגש.‬
‫סר ג'ון, בבקשה, צעד איתי.‬
‫לילה טוב.‬
‫תכין את האנשים לתזוזה.‬
‫אל תבזבז זמן.‬
‫רוץ!‬
‫שקט.‬
‫שלום, ילד קטן.‬
‫אל תפחד.‬
‫אני רוצה שתעביר מתנה למלך שלך.‬
‫האם תעשה את זה בשבילי?‬
‫ילד טוב.‬
‫לא!‬
‫הכפילו את השמירה עד 20 מטר לאורך הלילה.‬
‫שלוש שעות למשמרת.‬
‫אני רוצה את האנשים האלו רעננים וערניים.‬ ‫כל מי שייתפס ישן, עיניו יעקרו.‬
‫כל מי שייתפס מדבר יאבד את לשונו.‬
‫ואני רוצה שכל האסירים הצרפתים‬ ‫בשיירה יוצאו להורג.‬
‫השאירו את הגוויות שלהם משופדות‬ ‫על כידונים על גדות הנהר.‬
‫לפקודה הראשונה אני אקשיב.‬
‫לשנייה...‬
‫תצטרך לבצע את ההוצאה להורג‬ ‫ההמונית הזו בעצמך.‬
‫מה אמרת לי?‬
‫אתה לא האיש הזה.‬
‫איך אתה מעז להמרות את פי?‬
‫תראה את התחושות שלך כאן, איתי.‬
‫אל תוציא אותם החוצה.‬ ‫-איך אתה מעז להמרות את פי? אני המלך.‬
‫והיכן נמצא הלוחם הוותיק והאימתני פאלסטף,‬ ‫עליו שמעתי רבות?‬
‫אתה אילם מאז שחצינו את הים.‬
‫נראה שאני משרת כטקטיקן הראשי של עצמי,‬ ‫המפקד של עצמי, המייעץ של עצמי.‬
‫איפה הלוחם הוותיק והאימתני, פאלסטף?‬
‫אני מדבר רק כאשר יש משהו לומר.‬
‫לעתים קרובות מדי ראיתי אנשי מלחמה‬
‫ממציאים לעצמם עבודה,‬
‫עבודה שלא מובילה לכלום‬ ‫מלבד תהילת שווא ואנשים שחוטים.‬
‫אני לא האיש הזה.‬
‫וזו היא המלחמה שבחרת להילחם.‬
‫אני אוציא את הקרביים שלך ממש כאן במו ידי.‬
‫אתה גם לא האיש הזה.‬
‫ערב טוב, לורד נכבד.‬
‫רבותיי.‬ ‫-הלורד.‬
‫לורד דורסט, זמן את הרוכב המהיר ביותר שלך.‬
‫שליטי.‬
‫דארטמות!‬
‫אדונים. מה אוכל לעשות עבורכם?‬
‫ספר לי מה נמצא מעבר לגבעה הזו.‬ ‫רכב במהירות, חזור ישר.‬
‫אנו גם בנחיתות מספרית וגם לא בעמדה.‬
‫המדרון מטה משחק ליתרונם.‬
‫הצורך שלנו להתקדם‬ ‫כבר מציב אותנו בעמדת נחיתות.‬
‫ככל שנמתין יותר, הכוח שלהם יגדל יותר,‬ ‫ואיתו הנחיתות שלנו.‬
‫הקשתים שלך, אדוני, הם בעלי איכות עליונה.‬
‫הקשת המוצלבת הצרפתית אינה משתווה‬ ‫לקשת הארוכה האנגלית.‬
‫בתקיפה ראשונה אנו אמורים להכשיל‬ ‫את מספרם באמצעים אלה לבד.‬
‫התקפתו של יורק במרכז‬ ‫עומדת בפני ארבע שורות של אבירים רכובים.‬
‫הקשתים שלנו כאן עשויים‬ ‫להחליש את אלה במחצית. אבל...‬
‫אבל לא שמונה שורות.‬
‫תשע. עשר. יותר.‬
‫אתה מדבר אמת, שליטי.‬
‫ככל שנמתין יותר, הנחיתות שלנו תגדל.‬
‫אבל ייתכן שכבר לא ניתן‬ ‫להתגבר על הנחיתות שלנו.‬
‫הרבה מאוד אנשים כבר חולים נואשות‬
‫וחלשים מרעב.‬
‫אם כך, אדוני הלורד, מה אתה מציע שנעשה?‬
‫אני מציע לשקול לחזור, שליטי.‬
‫אני יודע שזה לא יביא את התוצאה שאנו רוצים‬
‫אבל כך גם לא השמדתו של הצבא שלנו.‬
‫אני נרתע מלדבר בשם אחרים כאן עכשיו,‬
‫אבל אני בטוח שהחששות שלי משותפים.‬
‫מי כאן מסכים עם הלורד דורסט?‬
‫אתה יכול לנצח בקרב זה.‬
‫באמת, סר ג'ון?‬
‫כן.‬
‫ואיך בדיוק, סר ג'ון?‬
‫תילחם בלי סוסים ובלי שריון.‬
‫אלוהים שמעל, אנא חסוך מאיתנו את האיש הזה.‬
‫ההגנה הקדמית שלהם‬ ‫היא קו קדמי של חיילים רכובים.‬
‫בעומק רב.‬
‫כולם אבירים.‬
‫כולם על סוסים, כולם עם שריון כבד.‬
‫האדמה שם בחוץ...‬
‫היא קערת שיטפון,‬
‫היא כבר חצי רוויה.‬
‫כשיירד גשם הלילה, ואני יודע שיירד,‬
‫האדמה ההיא תהפוך לביצה.‬
‫ועם הסוסים והשריון שלהם,‬
‫הם ייתקעו, הם ייפלו,‬
‫והם יפרפרו כמו חיפושיות הפוכות.‬
‫כך גם אנחנו.‬
‫לא אם אנו ננוע קל,‬
‫ללא סוסים וללא שריון.‬
‫מהירות וניידות יהיו היתרון שלנו.‬
‫ואיך, סר ג'ון, אתה יכול להיות‬ ‫כל כך בטוח שיירד גשם הלילה?‬
‫הברך הימנית שלי כואבת.‬
‫זה קורה רק כשעומד לרדת גשם.‬
‫הו, תציל אותנו, שליטי,‬ ‫בבקשה תפסיק את הקשקושים האלו.‬
‫זה ידרוש מהקו הקדמי המשוריין שלהם‬ ‫לפגוש אותנו בבוץ.‬
‫איך אתה מציע שנזמין זאת?‬
‫מתקפת שריון קטנה קדמית משלנו.‬
‫התקדמות כוזבת.‬
‫הם יגיבו.‬
‫אנו שומרים את הכובד והכוח שלנו‬ ‫לתקיפה זריזה מהאגפים.‬
‫הם לא ילכו שולל כל כך בקלות.‬ ‫הם לא יגיבו לתקיפה כוזבת.‬
‫הם יגיבו.‬
‫אנו נזוז, הם יפגשו אותנו בבוץ.‬
‫החיילים שלנו בנחיתות מספרית,‬ ‫זאת הם יודעים.‬
‫הם מקווים להמם אותנו,‬ ‫כך שהם יפגשו אותנו במלוא העוצמה,‬
‫לא משנה כמה קטנה ההתקדמות הראשונה שלנו.‬
‫הקשתות הארוכות האדירות שלנו‬ ‫ימטירו עליהם כאוס מלמעלה.‬
‫הכאוס הזה יהיה לטובתך.‬
‫שליטי, אני מפציר בך,‬ ‫אסור לנו להקשיב לטירוף הזה.‬
‫מה הניסיון האמיתי של האיש הזה?‬
‫הוא נלחם פעם למען ריצ'רד לפני שנים רבות.‬ ‫מאז הוא לא עשה דבר...‬
‫מלבד לרכוב בכנופיות,‬
‫לשדוד ולענות.‬
‫מעולם לא שדדתי אף אחד‬ ‫שלא מגיע לו להישדד.‬
‫אם יירד גשם הלילה,‬
‫אנחנו נלחמים מחר.‬
‫אם המצאת את התוכנית‬ ‫החצי־אפויה וההשערתית הזו,‬
‫רק כדי להוכיח לי את ערכך,‬
‫בבקשה תגיד זאת עכשיו.‬
‫כל התוכניות הן השערות.‬
‫וכפי שאמרתי, אני אומר אותן‬ ‫רק כשאני מרגיש שהן נכונות.‬
‫ואת זו אני מרגיש בעצמותי.‬
‫את זו אני מרגיש בעצם הברך שלי.‬
‫הנה אנחנו בערב הקרב הזה, ואני...‬
‫אני מפחד לתהות, אם לומר את האמת,‬
‫מדוע אנחנו כאן.‬
‫כדאי שתגלה את התשובה לכך.‬
‫זה מגיע לאנשים בחוץ.‬
‫הם נתנו לך את חייהם.‬
‫אני לא יכול להגיד אילו כוחות‬ ‫קשרו קשר כדי להביא אותך לכאן,‬
‫אבל האנשים האלה זקוקים לך,‬
‫בדיוק כפי שאתה זקוק להם.‬
‫לאנשים האלה מגיע את הביטחון שלך.‬
‫ואם אינך יכול לתת להם את זה,‬
‫אז לפחות תספר להם שקר מפואר.‬
‫למרות שאולי לא תחשוב שזה אפשרי,‬
‫אתה החבר שלי.‬
‫לילה טוב, האל.‬
‫תישן טוב.‬
‫הרוח הזו מצליפה מצפון.‬
‫הגשם נשלח מאנגליה.‬
‫למה מלבישים לך את הלוחות?‬ ‫אנו נלחמים ללא שריון.‬
‫אנו זקוקים לקו קדמי כדי למשוך אותם פנימה.‬
‫זה לא יכול להיות אתה.‬
‫הרעיון היה שלי.‬
‫מישהו צריך להוביל את הגל הראשון‬ ‫כדי למכור את זה טוב.‬
‫האנשים שלי התאספו.‬
‫ואני לא יכול, במצפון טוב,‬
‫לשלוח אותם לשם לממש את הקשקוש התיאורטי שלי‬
‫מבלי להיכנס לבוץ איתם, נכון?‬
‫אני אלחם איתך.‬
‫זה אצילי. אבל אתה יודע שזה בלתי אפשרי.‬
‫בשביל זה נוצרתי.‬
‫אני אמות כאן או אמות על בקבוק באיסטצ'יפ.‬
‫ואני חושב שזה יהיה סיפור הרבה יותר טוב.‬
‫ולך יש עדיין דברים לעשות.‬
‫אתה תצטרף לקרב הזה.‬
‫אבל תבטיח לי שלא תצטרף מוקדם מדי.‬
‫לא משנה מה תראה שם.‬
‫עלינו קודם למשוך את כולם פנימה. את כולם.‬
‫תבטיח לי את זה, האל.‬
‫נצח, ידידי.‬
‫אולי אז תרגיש נוח מספיק לשתות איתי.‬
‫איפה הדופין?‬
‫אני מודה בענווה שקיבלת אותי, לורד אצילי.‬
‫אנא. אנא דבר אנגלית.‬
‫אני נהנה לדבר אנגלית.‬
‫היא פשוטה ומכוערת.‬
‫חיכיתי כל הבוקר, כל הלילה לכניעה שלך.‬
‫ייתכן וזה היה מונע אי-נוחות גדולה‬
‫אם זה היה מגיע מוקדם יותר.‬
‫אני יודע שאתה לא מדבר בשם אביך.‬
‫אני כן מדבר בשם אבי.‬
‫אני יודע שאתה לא מדבר בשם אביך‬ ‫אז אני בא אליך עכשיו ישירות.‬
‫לא באתי להיכנע.‬
‫יותר מדי דם נוצרי יישפך על השדה הזה היום.‬
‫אז אני מציע את זה,‬
‫אתה ואני נילחם, גבר אל גבר.‬
‫אנו נלחמים במקום הצבא שלנו.‬
‫אם אפסיד, האנשים שלי יעזבו‬ ‫את המקום הזה מיד ולנצח.‬
‫יהיה לך את ראשי.‬
‫אם אני אנצח,‬
‫אני אקבל את כתר המלכות הזה עם מות אביך.‬
‫מה דעתך?‬
‫אתה מפחד, הנרי הצעיר?‬
‫מה דעתך?‬
‫אתה מפחד מהקרב הזה?‬
‫אין בזה בושה.‬
‫תציל את האנשים שלך.‬
‫אתה תציל את האנשים שלך.‬
‫אתם באתם לכאן, אלי!‬
‫היכנע, אלי!‬
‫אני לא יכול לעשות זאת.‬
‫אם כך, ילד...‬
‫בוא נהפוך את השדה שנמצא שם למפורסם.‬
‫את הכפר הקטן הזה, אז'נקור,‬
‫שלעד יסמן את אתר החרפה שלך.‬
‫אתם מצפים ממני לנאום?‬
‫יש לי רק נאום אחד לתת,‬
‫וזה אותו נאום שהייתי נותן‬ ‫גם אם לא היינו עומדים על סיפו של שדה קרב.‬
‫זה אותו נאום שהייתי נותן‬ ‫אם היינו נפגשים במקרה ברחוב.‬
‫תמיד קיוויתי רק לדבר אחד...‬
‫לראות את הממלכה הזו מאוחדת‬ ‫תחת הכתר האנגלי הזה.‬
‫כל האנשים נולדו למות. אנו יודעים זאת.‬
‫אנו תמיד נושאים זאת איתנו.‬
‫אם היום זה היום שלכם, שיהיה.‬
‫שלי יהיה מחר.‬
‫או שלי היום ושלכם מחר. זה לא משנה.‬
‫מה שחשוב הוא שאתם יודעים, בליבכם,‬
‫שהיום אתם הממלכה המאוחדת הזו.‬
‫אתם אנגליה.‬
‫כל אחד ואחד מכם. אנגליה היא אתם.‬
‫והיא הרווח שביניכם.‬
‫הילחמו לא עבור עצמכם,‬ ‫הילחמו עבור הרווח הזה.‬
‫מלאו את הרווח הזה.‬
‫תהפכו אותו לרקמות. תהפכו אותו למסה.‬
‫תהפכו אותו לבלתי חדיר. תהפכו אותו לשלכם!‬
‫תהפכו אותו לאנגליה!‬
‫אנשים דגולים למשימה. קפטנים, לורדים.‬
‫אנשים דגולים למשימה!‬
‫עבור המלך וסנט ג'ורג'!‬
‫טיפשים.‬
‫קשתים.‬
‫קשתים!‬
‫קשתים, עכשיו!‬
‫למתוח!‬
‫לשחרר!‬
‫תעצרו!‬
‫היכונו!‬
‫לשחרר!‬
‫איתי!‬
‫בוא, אם כך...‬
‫מלך אנגליה.‬
‫הריעו למלך.‬
‫שליטי.‬
‫אלוהים נצור את המלך.‬ ‫-הריעו למלך.‬
‫הריעו למלך.‬
‫-אלוהים נצור את המלך.‬
‫הריעו למלך.‬ ‫-הריעו למלך הנרי.‬
‫הריעו למלך.‬
‫שליטי, האסירים שלקחנו הם אספסוף.‬
‫אני חושש שלא נצליח לשמור עליהם‬ ‫אם הצבא שלהם יתארגן מחדש.‬
‫תהרגו את כולם.‬
‫הוד מעלתך... הנרי, מלך אנגליה.‬
‫הוד מעלתך, בוא שב איתי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני אוהב להרגיש את השמש על העור שלי,‬ ‫אבל לא יותר מדי.‬
‫יותר מדי זה מסוכן מאוד.‬
‫השיחה הזו שאנו עומדים לנהל‬
‫נוהלה פעמים רבות בעבר‬
‫ותנוהל שוב הרבה פעמים במאות השנים שיבואו‬
‫בין אנשים יהירים ואנשים בעלי שכל ישר.‬
‫אני מקווה שאתה ואני אנשים בעלי שכל ישר.‬
‫אני, כמובן, הגעתי לכאן‬ ‫כדי להציע לך את כניעתי.‬
‫אתה מבקש ממני משהו בתמורה?‬
‫לא.‬
‫עם זאת, יש לי עבורך הצעה.‬
‫תיקח את ידה של הבת שלי, קתרין,‬
‫בנישואין.‬
‫זה מאוד מפליא‬
‫שהתנועות הגדולות בהיסטוריה‬
‫לעתים קרובות כל כך מוצאות את מקורן‬
‫בפרטי המשפחה.‬
‫שבמובנים שאני לא מעז לערער כאן,‬
‫היחסים שלי עם בני‬
‫ושלך עם אביך,‬
‫אלה הדברים שהובילו אותנו לכאן היום.‬
‫אנו מנהיגי ארצות ועמים,‬
‫ועדיין, זו המשפחה שמניעה אותנו.‬
‫המשפחה היא הכול עבורנו.‬
‫תנחומי לך‬
‫על אובדן חברך, סר ג'ון.‬
‫אני יודע שאתה בוודאי מרגיש‬ ‫את האובדן הזה עמוק.‬
‫תודה, ויליאם.‬
‫הנאמנות שלך אלי מנחמת.‬
‫הוכחת את עצמך להיות מלך ראוי ביותר.‬
‫הייתי אומר שהוכחת את עצמך‬
‫להיות אחד המלכים הגדולים של אנגליה.‬
‫הוד מעלתך...‬
‫הקהל התאסף.‬
‫כך אני שומע.‬
‫בבקשה שב, הוד מעלתך.‬
‫את יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫אני כבר לא אדבר צרפתית.‬
‫עלינו לדבר אנגלית.‬
‫אני לא יודעת לדבר אנגלית.‬ ‫-את תלמדי.‬
‫אני תוהה, אם כן, איך האיחוד שלנו‬ ‫יכול להמשיך בינתיים.‬
‫יש הרבה דברים שאני תוהה לגביהם.‬
‫אכן, אין ספק שאתה מהרהר בנישואין לאישה‬
‫שאתה יודע כה מעט עליה.‬
‫אני לא אכנע לך.‬
‫אתה חייב לזכות בכבוד שלי.‬
‫אני מבין זאת.‬
‫באמת?‬ ‫-אכן.‬
‫אתה מרגיש תחושת הישג?‬
‫באיזה הקשר?‬
‫בכל הקשר.‬
‫השגתי את מה שאבי מעולם לא השיג.‬
‫איחדתי את הממלכה הזו במטרה משותפת.‬
‫השגת הפוגה רגעית.‬
‫אחדות שנוצרה תחת יומרה כוזבת‬
‫לעולם לא תהיה אחדות שתשגשג.‬
‫כיצד מאמצי עוצבו באופן שגוי?‬
‫מדוע הבאת מלחמה לצרפת?‬
‫אביך התחיל בהרס.‬
‫כיצד? כיצד הוא הרס?‬
‫הוא שלח מתנקש.‬
‫לא היה מתנקש.‬
‫לא הייתה שום מזימה להרוג אותך.‬
‫איך תדעי?‬
‫כי הייתי עם אבי כשהוא קיבל‬ ‫את ההודעה המאשימה שלך.‬
‫אני מכירה אותו מספיק טוב‬ ‫לדעת שתגובתו הייתה אמיתית.‬
‫מה הייתה תגובתו?‬
‫הוא צחק.‬
‫הוא צחק הרבה. הוא אמר שאתה בטח שיכור.‬
‫אביך משוגע.‬
‫הוא אולי משוגע, אבל הוא אמיתי.‬
‫השיגעון שלו הופך אותו לאמיתי.‬ ‫הוא אומר רק מה שהוא מאמין.‬
‫בגלל זה הוא אהוב.‬
‫אז המתנקש נשלח על ידי אחיך.‬
‫אחי?‬
‫אחי היה טיפש מדי לחשוב על כזו תוכנית.‬
‫מה הייתה הסיבה האמיתית שלך?‬
‫ידעת על הכדור ששלח?‬
‫הכדור שהוא שלח לי?‬
‫כדור?‬
‫הוא שלח לך כדור?‬
‫למה שתטילי ספק בכוונתי?‬
‫שלטונו של אביך אינו לגיטימי.‬ ‫אין לו תביעת זכות על כס המלוכה שלו.‬
‫כל המלוכה אינה לגיטימית.‬
‫אתה בעצמך בן של גוזל כתר.‬
‫נראה שאין לך הסבר על מה שעשית.‬
‫שפכת את דמם של כל כך‬ ‫הרבה נשמות נוצריות, ועדיין...‬
‫מולי עכשיו, כל שאני רואה הוא...‬
‫אדם צעיר, ויהיר וטיפש‬ ‫שכל כך פשוט להרגיז אותו.‬
‫כל כך פשוט להוליך אותו שולל.‬
‫אני חייב לעזוב אותך עכשיו.‬
‫בעדינות.‬
‫אנחנו חייבים להתענג על היום הזה, חבר שלי.‬
‫קהל התאסף לכבוד הניצחון שלנו.‬
‫אלה הרגעים הנדירים שעבורם‬ ‫מלך באמת חי, אני משער.‬
‫עם כל עיסוקיי הזנחתי לשאול אחר משפחתך.‬
‫עיסוקיך הם לא חסרי ערך.‬
‫יש לך שני בנים.‬
‫אכן.‬
‫ו...‬
‫ואשתך מטפלת באחוזתך כשאתה נעדר.‬
‫אכן.‬
‫יש לך כבשים.‬
‫אתה איש של צמר.‬
‫כמו אבי לפני.‬
‫כמה ראשים?‬
‫בספירה האחרונה כ-4,000.‬ ‫בעיקר מסוג "דורסט הורן".‬
‫כמה אדמה יש לך?‬
‫למען האמת, אני לא... בטוח לחלוטין.‬
‫אבל מאות רבות של דונמים יפהפיים.‬
‫אילו אדמות סיפחת עכשיו בצרפת?‬
‫תפסיק.‬
‫עכשיו כשצרפת היא שלנו,‬ ‫כמה מאדמותיה הן עכשיו שלך?‬
‫נו טוב. זה טרם נקבע.‬
‫הכיבוש שלך כל כך חדש.‬
‫למה אתה שואל את השאלה הזו...‬ ‫-תישאר שם למעלה.‬
‫תישאר שם למעלה.‬
‫איך המתנקש שלי הגיע אליך?‬
‫אני לא מצליח לזכור את הרגע.‬
‫אז תצליח.‬
‫כל כך הרבה קרה בחודשים שחלפו.‬
‫אירוע מרכזי כמו זה צריך להיות‬ ‫בעל יכולת לחדור את ערפל הזמן שחלף.‬
‫לא?‬
‫כמובן.‬
‫תן לי להיזכר.‬
‫האם זה היה ברחוב?‬
‫האם הוא בא אליך ברחוב?‬
‫כן. כן, זה היה ברחוב.‬
‫הוא ניגש אלי בצורה מאוד חריגה.‬
‫שליטי, בבקשה, תגיד לי מה גורם לדאגה זו.‬
‫תישאר שם למעלה.‬
‫האם הוא ידע את שמך?‬
‫אני לא חושב שהוא ידע.‬ ‫-כיצד, אם כך, הוא ידע אל מי לגשת?‬
‫הזיכרון חוזר.‬
‫הוא הסגיר את עצמו לשומרי הארמון,‬
‫העניין הובא לידיעתי, נלקחתי אליו.‬
‫אז הוא לא בא אליך ברחוב.‬
‫לא. לא, זה לא היה ברחוב. סלח לי.‬
‫הוזמנתי לתאו.‬
‫האם התעוררה בעיה...‬
‫האל?‬
‫כן. התעוררה בעיה.‬
‫והיא מתנדנדת לפניי עכשיו‬
‫על השרפרף הקטן והמטופש שמולי, בהוראתי.‬ ‫-אני חושש שאני לא מבין.‬
‫בבקשה, תפסיק את העמדת הפנים הזו.‬ ‫-בכנות, אני לא מבין.‬
‫תפסיק את העמדת הפנים המזוינת הזו! תפסיק!‬
‫נתתי לך את מה שרצית, ילד!‬
‫האם לא?‬
‫רצית שלום. האם לא?‬
‫כך מחשלים שלום.‬
‫הוא מחושל בניצחון.‬
‫תקשיב.‬
‫זה קולו של השלום.‬
‫זה קולו של השלום שלך.‬
‫זה קולה של גדולתך.‬
‫אני לא מבקש ממך דבר...‬
‫רק שתמיד תדברי אליי ברור ואמיתי.‬
‫תמיד.‬
‫האם תבטיחי לי רק את זה?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫המלך הנרי!‬
‫תרגום כתוביות: ליפא אביחי בוב‬