A NETFLIX BEMUTATJA
A 15. SZÁZAD ELEJE
Hová mégy, barátom?
Rossz irányba mászol.
A szél, amit érzel, Angliából jön.
Skócia arra van.
Uraim!
Sajnálom, hogy várnotok kellett rám.
Tudom, messziről és nagy munkából jöttök.
Tudnotok kell, hogy e polgári zavargás
felemészti éjjelem és nappalom.
Mint értesültem...
a skót lázadókkal vívott harc kemény volt.
Az volt, hűbéruram.
Elveszítettünk 300 embert.
Jó Hővér, te vezetted a támadást.
Ejtettetek fontos foglyokat?
Sokat.
- Ide tartanak? - Nem.
És miért? Miért nem hozták őket elém azonnal?
Miért nem váltod ki Mortimer kuzint?
Beszélj hangosabban, fiam.
Öregember vagyok.
A fülem tele van szőrrel.
Mortimer Wales lázadóinak foglya.
Miért nem adsz váltságdíjat?
Nem adok érte váltságdíjat,
mert nem hiszem fogolynak.
Szerintem Mortimer inkább áruló.
Beállt a walesi lázadókhoz.
Elárulta Angliát, és most az ellenségem,
következésképp a tiéd is.
Egyetértesz összegzésemmel, ifjú Hővér?
- Nem. - Fiam...
Ez egy őrült vén démon fecsegése.
Harry, kérlek, hagyd abba.
Ne, hadd beszéljen!
Hallani akarom.
- Uram... - Így fecseg egy öregember,
aki oly rosszindulatú és bizalmatlan,
hogy már nem tudja, merre tart,
nem lát már roppant kastélya falain túl.
A családom téged szolgál.
Trónra segítettünk. Érted harcolunk.
Mortimer érted harcolt.
És mégis, míg te csirkeszárnyat falatozol,
ő egy fogdában várja, hogy megcsonkítsák
walesi boszorkányok.
Hűbéruram, bocsásson meg a fiamnak.
Pihennie kell.
Azért jöttünk csak, hogy segítséged kérjük Mortimer kiszabadításához.
Amit érted tettünk, Anglia javáért tettük.
De földjeinket szétszakítják a háborúk.
Skócia még lázad. Wales már elkezdte.
És miért?
Szerinted miért van ez, vénember?
Szerinted kit vádolhatunk ezért?
A csirke nem tud repülni.
Láttam egyet
valahogy átvergődni egy kerítésen.
Szabad lett.
De szabadok a rókák is.
Igazad van, ifjú Percy. Sokkal tartozom neked.
A családodnak még többel.
De ha skót áruló foglyaidat
nem hozzák elém, amilyen gyorsan lehet,
a szaros nyakadnál fogva lógatlak fel.
Érted szavam, ifjú Percy?
Felség, kérlek, bocsáss meg nekünk.
Csupa méreg ez a fiú!
El fog árulni. Biztos vagyok benne.
Bárcsak ő lenne a fiam!
Hal!
- Mi az? - Falstaff megsebesült.
Biza. Látod?
- Hogy jöttetek be? - Az ajtó nyitva volt.
Nem volt.
De, nyitva volt.
Nem volt.
Hát, máskülönben hogy jutnánk be?
Azzal vádolsz, hogy titokban kulcsot csináltattam?
Igen.
Falstaff megsebesült, Hal. El tudod látni a sebét?
Nem.
Jaj, ne!
Felség!
Ez egy új érmét jelent számodra.
Nem kell az érméd.
Töretlen hűségedre van szükségem innen Megiddóig.
Az már a tiéd.
Rosszul alkudozol.
Hé! Pazarlod a jó bort!
- Sebet tisztítok. - Add ide!
Ez nagyon forrónak tűnik.
Csináld!
Henrik herceg.
Ki vagy te?
Az udvartól jöttünk. Bizalmasan beszélnénk veled.
Miért?
Kérlek, uram. Bizalmasan.
Bizalmasan, Eastcheap közepén?
Megkérjek gyorsan mindenkit, hogy fogják be a fülük?
Kérlek, uram!
Miről van szó?
Atyád, Őfelsége...
Atyád, Őfelsége Henrik király beteg.
Magához kéret téged.
Javaslom, térj vissza a palotába,
és mondd el, hogy kérése nem érdekel.
Utasításom szerint a kérés sürgős.
Elmondhatod, hogy a sürgősség sem érdekel.
Hölgyem! Hölgyem, ideje távoznod.
Miért?
Elkezdődött a nap. Látod?
Odakinn. Már jócskán tart.
Lemaradsz róla.
Kelj most fel. Fontos, hogy távozz.
Ez már szép!
Emeld fel a karodat.
Nagyon jó.
Javíttasd meg az ajtót.
Mi az?
Meglátogatod atyádat.
Menj el.
Ha atyád valóban
oly súlyos beteg, hogy magához hívat,
akkor meg kell látogasd.
Jobb megbánni azt, hogy megtetted,
mint azt, hogy nem.
Ha atyád beteg, nem számít, mit érzel iránta,
meg kell látogatnod.
De...
ezt nem királyunk hogyléte iránti aggódásból mondom,
hanem mert félek, ócska iszákossá válsz,
ha nem teljesíted kérését, és úgy hal meg,
hogy nem rendezed a pénzügyeidet.
Attól tartok, engem is kenterbe vernél iszákosságban.
Tedd meg.
Most az egyszer hallgass rám.
Bár látom, milyen helyzetben van a kincstárad,
nem tudom nem a lollard mételyt sejteni
azon javaslat mögött,
hogy az egyházat adóval sújtsd, oly problémák megoldására,
melyek oka nem az egyház.
Felség.
Henrik, Wales hercege.
Fiam!
Gyere be!
Érzem, hogy életem a végéhez közeleg, és mégis,
nálad még én is egészségesebbnek tűnök.
Eljött az ideje, hogy eldöntsük,
ki legyen
az utódom.
Nem leszel király.
Bár te vagy a legidősebb fiam,
ama okokból, melyeket a jelenlévők látnak,
és szagolnak,
nem öröklöd meg ezt a koronát.
Nem is akartam.
Ez a kiváltság és felelősség
ehelyett Tamás fivéredé lesz.
Lágyszívű, de lelkes.
Ő vezeti majd hadseregem az árulóvá lett Harry Percy ellen.
Felteszem, ez a hír sem meglepetést, sem csalódást nem okoz.
De kötelességem királyként
és atyaként,
hogy magam mondjam el neked.
Mikor csatázol?
Holnap indulok.
A hét végén már harcolunk.
Nem kell harcolnod.
Nem kell tiéd legyen e viszály.
Elmondtam...
amiért magamhoz hívtalak.
Most távozz.
- Felség. - Hagyd abba.
Lord Dorset.
Készen állnak az embereid?
Készen, uram.
Nagyon jó.
Mondd, hogyan készültetek fel?
Uram.
Miért vagy itt?
Nem engedhetem ezt a pusztítást.
Jöttem megállítani.
Ez az én csatám.
Ha rajtam múlik, nem lesz csata.
Te! Gyere ide!
Uram.
Neked nincs itt helyed.
Menj a lázadókhoz,
add át üzenetem Hővér Percynek.
Mondd, hogy Henrik herceg kihívja csatát eldöntő párbajra.
Ő énellenem.
Mi küzdünk seregeink helyett.
Igen, uram.
Kinek képzeled magad?
Neked senki vagyok.
Megküzdök vele.
És legyőzöm őt.
Biztosan így lenne, fiam.
De nem lehet.
A herceg nem felel az atyjáért.
Harcolni akarsz, fiam.
És fogsz is.
És mi melletted harcolunk.
Elégetjük őket.
Porig égetjük Henrik uralmát.
Nincs itt helyed.
Nem ismered a háborút, Tamás.
- De ismerem. - Nem.
Atyánk őrültsége vezényel téged
szükségtelen háborúkba.
Ők nem az ellenségeink.
Atyánk tette őket azzá.
Miért vagy hát itt?
Helyteleníted az ügyünket,
mégis szükségesnek tartod, hogy háttérbe szoríts.
Nem dicsfényed orozom el, fivérem.
Megmentem az életed.
Elnézést, uraim.
Hírnökünk visszatért a lázadó táborból.
Elutasították Henrik herceg ajánlatát.
Csatát akarnak.
Hol van Henrik?
Megvívok vele seregeink helyett.
Nem.
Az ajánlatát elutasítottátok.
Átgondoltuk az ajánlatát.
Azt mondtam, nem!
Miért ugat a kiskutya?
Hol van a nagykutya?
Megtesszük.
Itt van hát a szajhák bolondja.
Szükségtelen a harc, Percy.
Atyám hamarosan holt lesz. Sérelmeid vele halnak.
Ne félj kis küzdelmünktől, ifjú Hal.
Ígérem, hamar bevégzem.
Atyád...
pestis Angliának.
Gyere értem, nagykutya!
Egy nap ez a te fejed lesz,
ledobva egy férfi lába elé, aki fivéred is lehetne.
Gyere velem, Tamás, kérlek!
Menj a csatamezőről.
Miután elloptad a hadizsákmányt?
Holnap erről fognak beszélni.
Enyém volt a mező.
Ez jelezte volna az uralmam.
Ehelyett most...
erről a fejről híres.
Erről a rohadt fejről!
Mozgás!
John.
John!
Menj el.
Talán megnézhetnéd a máskor igen daliás barátodat.
Úgy fest, rosszra fordult a sorsa.
Beale.
Hal megint okádott.
Üdv, barátom.
Sok férfit láttam már ezen állapotban.
Magam is sokszor voltam így.
Ünnepeljék bármennyire a bátorságot s a vitézséget,
a lelken letörölhetetlen foltot hagy a gyilkolás.
Sosem éreztem magam oly hitványnak, mint győztesként állva a csatamezőn.
A győzelem izgalma gyorsan eltűnik.
Ami utána sokáig megmarad, az ocsmány.
Soha többé, azt mondom.
Ne beszélj, öreg, kérlek.
Kérlek, hagyd abba.
Sosem fogom abbahagyni, Hal.
Soha.
Sohasem.
Kifelé!
Uram.
Mit akarsz?
Nagyon sürgős ügyről van szó.
Akkor jobb, ha sietsz.
Uram, kérlek.
Atyádról van szó.
Haldoklik.
Ezzel a csalival nem tudsz kifogni.
Várj kinn!
Nem kétséges...
atyád sok bajt okozott a királyságnak,
és félek a káosztól, ami kitörhet a távollétében.
Angliának király kell,
és gyanítom, azon érzéseid,
melyek miatt elhagytad őt,
pontosan azok, melyekre szükség van a kormányzáshoz.
Királynak kell lenned.
Miért mondod ezt nekem?
Beszélj Tamással.
Nem ő lesz az új királyod?
Tartok tőle, ez nem lehetséges.
Fivéredet megölték Walesben.
Miután legyőzted Hővér Percyt,
az ifjú Tamás továbbvonult a nyugati mezőkre.
Ott érte a vég.
Azt mondják, vitézül harcolt.
Hol van?
Hol az a szörnyeteg?
Mozgás. Menjetek.
A király pihenne.
- Hamarosan fog is. - Haldoklik.
Tűnés.
Érzed ezt a hideget?
Nyomorult.
Hal.
Királynak kell lenned, Hal.
Kérlek.
Királynak kell lenned, Hal.
Nem tudom, mit tettem.
Nem tudhatod, mi lesz belőled.
Úgyhogy ezt kínálom fel,
a legáldottabb kegyelmet,
a legszörnyűbb szenvedést.
Megaláztatásul engem szolgáltok,
az önfejű fiút, kit gyaláztok.
De tudnotok kell, mostantól teljesen más király ügyel rátok.
Mi ez?
Ki vagy?
Én vagyok én.
Te ki vagy?
Mi a szándékod itt?
Szerintem éppen abból ébresztettél fel.
Kelj fel az ágyból azonnal.
Ki vagy te?
Hol van Hal?
Ez a szállás és tartalma az angol király tulajdona.
Birtokháborítást követsz el, parancsolom, hogy azonnal távozz.
Milyen angol király?
Ámen.
Éljen Henrik király!
Henrik király!
Vencel cseh király
ajándéka Henrik angol királynak.
Tartós és jó egészséget!
Gyönyörű.
Biztosan tudjátok,
húgom, Filippa is csatlakozott hozzánk.
Dánia királynéje.
Hálás vagyok, hogy férjével,
a jó Erik királlyal idáig utaztak.
Legyen tiéd ez a váza, kedves.
Szépsége jelképezze a szépséged, ami Anglia szépségét jelképezi.
Köszönöm, uram.
Őfelsége, a Velencei Köztársaság dózséja
ajándéka a tiszteletedre, uram.
Egy Konstantinápolyból származó madár.
Egy madár? Gondolom, halott.
Ha szabadna, hűbéruram.
Természetellenes mechanika a keresztény világ pereméről.
Egy csoda.
Ez Cambridge kuzinomé lesz.
Ennél az asztalnál téged ismerlek legrégebb óta.
Régebb óta ismerlek, mint saját húgomat.
Együtt nőttünk fel. Olyan, mintha a bátyám lennél.
Illő hát, hogy te kapd ezt a varázslatos madarat.
Reméljük, mágiája nem fekete és szentségtelen.
A dauphintől,
Károly francia király fiától.
Egy labda.
Nem fűzött hozzá üzenetet a dauphin?
Nem, hűbéruram.
Ezt megtartom.
Ezt csak nekem küldték.
A fiúnak, aki egykor voltam.
A labda sértés neked és a királyságodnak.
Válaszolnod kell.
Emlékszel, hercegként hol és miként töltöttem napjaimat?
Megfontolt nélkülözésben.
Ivással, bohóckodással.
Nincs hát némi igazság ebben a tréfában?
Ha a dauphin őrjöngést vár tőlem, miért adjam meg neki?
Nem a rossz vérmérsékletedet mutatná,
ha erőteljesen válaszolnál ily sértésre.
Az erődet mutatná.
Értem, hogy ez sértés, William,
de erőm nem abban rejlik, hogy összevissza csapkodok,
mint egy szentségtelen mechanikus madár.
Ebben találj értelmet. Ez a sürgős ügy.
A harcok felemésztették erőinket.
A háborúnál kevés költségesebb dolog van.
Elég a viszályokból.
Kiegyezéssel zárom le őket.
Megbocsátunk elleneinknek.
És megfizetjük Mortimer váltságdíját, visszahozzuk Walesből.
Saját kezűleg írok a kegyelemről.
Tudatom, hogy ezek személyes érzéseim.
Tudniuk kell, hogy ők atyám ellenségei, nem az enyémek.
Így lesz, hűbéruram.
Mint vélekedsz e stratégiáról?
A nagy reformokat legjobb hatalomváltáskor végrehajtani.
Ha így óhajtasz tenni,
akkor igen, hűbéruram,
most van itt az ideje.
Megbékéltél atyánkkal halála előtt?
Nem volt helye megbékélésnek.
Hallatlan károkat okozott a királyságnak.
Halála nyugalmat hoz.
Nem a királyság érdekel.
Mi van veled?
A viszályok végét akarom.
Láthattad az asztalt múlt éjjel.
Láthattad a körülötte ülő emberek arcát.
Éreztem a nyugalmat, melyről beszélsz.
Úgy vélem, jót kívánnak neked.
De azt is látom közben, hogy saját királyságukon jár az eszük.
Érted, amit mondok?
Túl sok évig voltam távol, és most visszatérek Dániába.
De az ottani udvarban töltött időmben megfigyeltem szokásait.
Ott láttam, újra és újra, hogy senki sem szól teljesen őszintén.
Fontold meg bölcsen lépéseidet, drága fivérem.
Károly francia király szerint
ő a törvényes uralkodója az említett földeknek.
A száli törvény alapján nincs öröklés,
ha a francia korona nőhöz kerülne.
Vagyis, a nő családjának uradalma, jog szerint, nem szállhat
a nő ivadékára.
Mármost, a száli törvény, ami frank földön született,
és azon földhöz van kötve, nem...
nem jogilag kötelező, vagy egyáltalán alkalmazható, igazában,
Franciaországra, csak a Frank Birodalomra,
ami, mint tudod, az Elba s Saale folyók közt fekszik.
Állítom hát, bizonyítékkal, hogy ebből következően a száli törvény,
amellyel a francia uradalmat ellopták az igaz örököseitől...
Háromszor, mint arra rámutatok, a franciák a száli törvényt idézték,
- hogy gátolják a női utódlást... - Tisztelendő!
Igen, uram?
Ezt a históriát lehetetlen követnem.
Hűbéruram, megkérdőjelezem az úgynevezett francia király jogát
a trónhoz, amelyen ül.
Valóban?
Immár azt nem értem, miért meséled ezt nekem.
Uram, csupán megerősítem igényed Franciaországra,
hátha nemsoká erővel kell fellépj ellene.
És úgy véled, ez valóban így lesz?
Én...
Hűbéruram...
a felkészültség szempontjából, úgy vélem, bölcs...
Felkészültség?
Ha háborúzunk Franciaországgal, az ok nem
egy régi, érthetetlen írás lesz.
Franciaország atyád régi vágya volt.
Ha le nem kötötték volna honi viszályok,
bizonyosan háborúba vonult volna ellene.
És aztán tovább Jeruzsálembe.
Jeruzsálembe?
A Szentföldig menjünk hát?
És feltehetően útközben kifosztanánk a többi keresztényt.
Én nem atyám vagyok, érsek.
Ez mostanra már világos lehetne.
Meg kell bocsátanunk érsekünknek.
Roppantul nem kenyere az ékesszólás.
Ami furcsa, mivel azt gondolnám, az ékesszólás
elvárás az ő posztján.
Miért beszél nekem a háborúról Franciaországgal?
Aminek szemtanúi vagyunk, az lázítás, amit óvatosan kell kezelnünk.
Dicséretes az önuralmad.
Oly sok évnyi viszály után
bizonyítod, hogy több vagy atyád fiánál.
A nép királya akarsz lenni.
Ehhez viszont biztosítanunk kell,
hogy számításba vedd a nép hangulatát.
És mit érez a nép?
Hogy Franciaország kigúnyol minket.
Ezt magad is osztod?
Ezt a képzelet szülte.
Ettől még azonban igaznak érzik.
Hová mégy?
Undorító.
Nem mehetünk Hooperhez.
Dehogynem.
- Nem fogad téged. - Dehogynem.
- Nem! - De.
- Nem. - De!
Nem látlak szívesen.
Hacsak nem tartozásod fizetnéd.
Már fizettem.
Tartozásod töredékét fizetted meg.
És felteszem, lopásból származó pénzzel.
Hazugság.
Akárhogy is, lopásban sem lehetsz túl jó.
Hazugság.
Hogy merészelsz így szólni hozzám?
Miért vagy ily goromba azzal az emberrel,
aki kiemelhetne e bűzös patkánylyukból?
Ó, talán elfeledted.
Kapcsolataim már a birodalom legmagasabb pontjáig érnek.
Szemtelenségeddel szinte a királyt sérted.
Ezen töprengj el.
Halről beszélsz?
Hol van?
Hol van Hal?
Hol a királyunk?
Már hetek óta távol van. Hol van?
Azt mondanám, te vagy az, akit elfeledtek.
Azt mondanám, viszonyod a birodalom legmagasabb pontjával
rövid életű volt, bűzös hányóvödre körül.
Úgy fest, alig voltál több a hercegi okádék átmeneti őrzőjénél.
Pofa be!
Ezen töprengj el.
Nell, Sir John gödörben van.
Nem vagyok.
Keress valakit, aki fizet helyetted.
Nem én leszek az.
Főhajtás!
A király!
Ki vagy te?
Menedéket kér mondandójáért cserébe.
Nem kétlem, hogy ez megoldható.
Az, vagy sem? Te vagy a király, nem?
Megoldható.
Franciaország királya küldött, hogy megöljelek.
Maga Károly küldött?
Bizonyos vagy ebben?
Ismerem a parancs forrását, igen.
A királytól jött.
Mi volt a parancs?
Hogy öljem meg Anglia királyát.
Hogyan?
Mindegy. Bárhogyan.
Sokféle módon lehet embert ölni.
Ehhez értek.
Megölök embereket, akik nem számítanak rá.
Most, midőn arra törekszem,
hogy friss, békés levegőt hozzak eme királyságba,
nincs érdekemben ellenségeskedni egy másikkal.
Ez háborús cselekedet.
Osztozunk békevágyadban, hűbéruram,
de ha szó nélkül hagysz egy ily orcátlan támadást,
azt gyengeségnek látják majd.
Ez nem zsonglőrlabda. Ez egy orgyilkos.
Gyengének tartanál, főbíró uram?
Nem.
Nem, a királyságról beszélek.
Arról, amit az lát.
Amit a királyság lát.
Mégis, hogyan láthatná a királyság a talpunk alatt lévő árulót?
Ha a francia rosszakarat
oly nagy, hogy orgyilkost küldenek rád,
az utcán is érezni lehet majd, az övéken s miénken is.
Tudni fogják.
Osztozunk aggályaidban.
De a békéhez most több kell harmóniánál.
Erő és bizalom kell hozzá.
Eme tulajdonságok forrása csak te lehetsz,
a király.
A mi királyunk.
Írd le e szavakat...
Károly francia királynak címezve.
Orgyilkosod küldése
csak kezdeti háborús cselekedetnek vehető.
Ha ez a szándékod,
azt mondom, közöld egyenesen,
s hagyj fel a gyáva féregként kúszással,
melyet most űzöl.
Ha háborút akarsz,
küldd el legerősebb sereged.
Mert egy magányos és gyáva orgyilkos
nem mozdítja el V. Henrik angol királyt,
kit annyira alábecsülsz.
Ezt ágyúgolyókkal küldjétek vissza a franciáknak.
Ki az?
Egy francia, uram.
Bizalmasan beszélne veled.
Miről?
Nem mondta el, uram.
Kérdeztem, de nem mondta el.
Királyom küldött, hogy keressek embereket, kikben bízhat.
Úgy véli, titkos megbeszélésre lesz szükség.
Megbeszélésre?
Megbeszélést kell tartani az új angol királyotokról.
Csak velem és Lord Greyjel találkoztak.
Nem tudtuk, kihez forduljunk a nekünk mondottakkal.
Mind tudunk az állandó problémáról.
Királyunk híre rossz.
A francia király ezt mondta neked?
Hát nem hálás,
amiért ifjú Henrikünk ily enyhén reagált provokációjára?
Az orgyilkosra, kiről, esküszik, nem tud.
Tagadja a vádat.
Terve füstbe ment.
Persze, hogy mosná kezeit.
Bármi is a forrás,
súlyosan aggasztja őket
királyunk szellemi állapota.
E követ megbízható, igaz, Cambridge?
Úgy hiszem.
Károly letaszítaná királyunkat trónjáról.
Nem Franciaország a probléma.
Ez csupán emlékeztet minket az általános elmebajra.
A fiú, aki nemrég még iszákos paraszt volt
Eastcheap csatornáiban, most Anglia királya.
Mivé válunk így?
Ha a polgári bűnök oly bocsánatosak,
mint az apró illetlenségek?
- Ha árulók... - Igen, Lord Grey, az...
Az aggályaid jogosak.
És számosak.
Valamit tenni kell.
Valamit teszünk is.
Csendet kérek.
Ilyen terhei vannak egy királynak.
Egy királynak oly döntéseket kell hoznia,
melyekre alacsonyabb rangú emberek nem hajlandók, s nem is áll módjukban.
Egy királynak oly dilemmái vannak,
melyekkel alacsonyabb rangú emberek egész életükben nem találkoznak.
Bárcsak ne így lenne.
De a problémáknak...
és ez az én tapasztalatom,
a problémáknak, melyekkel nem törődnek,
szokásuk válságokká válni.
Esélyed van egyesíteni az országot, Hal.
Igazán.
Boldogabb hely lett az ígéretedtől.
De az ígéretet teljesíteni kell.
Az ígéret sosem lehet önmagában a vég.
Mától hadban állunk Franciaországgal.
Kétszer is teret adtam kételyeimnek.
E harmadik sértés nem marad válasz nélkül.
És hogy e francia patkányokat kiöntsük odújukból,
tudatom velük, hogy hadban állunk.
Lord Grey.
Cambridge.
Veletek küldeném el az üzenetet Franciaországnak, hisz...
jól ismeritek a címzettet.
De úgy vélem, reggel más elfoglaltságotok lesz.
Miféle, hűbéruram?
Holnap levágják a fejeteket.
Ó!
Úgy döntöttem, titeket küldelek előőrsként a Pokolba,
a nagyszámú francia előtt,
akiknek ott hamarosan hely kell.
Egykor barátom voltál.
A barátod vagyok...
kuzin.
Kifelé, mindenki!
Most.
Te!
Maradj.
Te...
menj ki.
Enyém a hely.
A fogadósnő maradhat.
Nem ugrok vigyázzállásba a kedvedért.
És nem taposom újra a hitvány földet,
min megesküdtem, hogy nem járok többé.
Elismerem, elhanyagoltalak, John.
Új fejezet kezdődött életemben, mielőtt az előző illőn lezárult volna.
Ezen aggályok csakis az enyémek.
De a tény, hogy ez az első eset,
hogy hangosan is kimondhattam őket,
roppantul árulkodó.
Arról árulkodik, mily magányos poszton találtam magam.
A kormányzáshoz
olyan emberekre kell hagyatkoznom,
kiknek hűségében minden pillanatban kételkedem.
Minden pillanatban.
Megbízható emberek kellenek körém.
Barátom vagy, ezért vagyok itt.
Olyan egy királynak nincs.
Egy királynak csak hívei és ellenségei vannak.
Sajnálom, hogy látogatásom...
ilyen gyászos teherrel jár.
Hal!
Veled megyek.
Csak egy szívességet kérek cserébe.
Rendezd a számlám azzal a rémes banyával.
Vele. Megtennéd?
Üdvözöljük az újonnan érkezetteket.
Készüljünk hát fel közösen, egyetlen, éles elmével.
Együtt...
legyőzzük a franciákat.
Együtt...
térdre kényszerítjük őket.
Kapitányok, e célból,
bemutatom hadjáratunk új marsallját.
Sir John Falstaff.
Sir John harctéri jártassága nem szorul bemutatásra.
Ismeritek őt.
Néhányan harcolhattatok is az oldalán.
Mások hallhatták hőstettei históriáját.
De Sir John hadjáratba hívásának
egy létfontosságú oka volt:
tiszteli a háborút,
ahogy csak az tudja, ki látta legszörnyűbb arcát.
Nem vágyik utána,
oly zord józansággal tekint rá,
melyet ti s embereitek reméltek.
Üdv, és köszönöm, jó urak.
Öröm köztetek lennem.
Nagyon jó.
Bonsoir!
Kész vagy arra, ami ránk vár?
Arra sosem kész az ember.
Gyerünk!
Úgy véled, Sir John alkalmas arra,
hogy vezesse a hadjáratot?
John jó ember.
A vízen támadnak, vagy kikötéskor.
Hamarosan megtudjuk.
Pihennetek kell.
John.
Köszönöm.
Mit?
Hogy itt vagy.
Velem.
Nos, csekély ár ez azért,
hogy békén hagy az utálatos Hooper némber.
Pihenj te is, uram.
Kössünk ki gyorsan!
Minden házat átnézni!
Senki!
- Itt senki! - Üres!
Senki.
Mozgás! Gyorsabban!
Gyújtsd meg!
Húzd!
Le kell rohannunk a várat.
Véres lesz.
Biztosan veszítünk majd embereket.
Ez a háború természete. Véres és lelketlen.
Nem tudjuk, mennyire jól vannak ellátva a falak mögött.
Hónapokig kitarthatnak,
és félek, nincsenek hónapjaink.
Ily sok ember, itt ragadván, éhség s betegség martaléka lesz.
Sir John!
A háború...
véres és lelketlen.
Igen.
Megérkezett az érsek.
Nem ülhettek itt tétlenül, míg úgy nem döntenek, hogy kijönnek.
Pontosan így fest egy ostrom.
Meddig tarthat ez? Nem tudhatjuk.
Ez is az ostrom egyik gyakori jellemzője.
- Nem küldöm fel az embereimet. - Miért nem?
Nem áldozom fel embereim ily botrányos és spekulatív módon.
Miért nem kerülitek hát meg a várat?
Ha ragaszkodnak a várban bujkáláshoz, miért nem kerülitek meg azt?
Mily jól ismered a hadviselés művészetét.
Be kell vennünk a várost, érsek.
Helyőrséget kell állítanunk itt,
az Angliából érkező utánpótlásnak.
Ne feledd, hozzájárultam a hadjárathoz.
Érdekeim vannak itt.
Szavamnak súlya lesz.
Nem ma, érsek.
Hűbéruram.
Megadták magukat.
Úgy tűnik, vitánk a semmiért volt.
Ahogy az érsek siránkozása is.
Tiéd a győzelem.
Csak a nők s gyermekek szabadságát kérjük.
Sokan éhesek, sebesültek, vagy betegek.
Amint számot vetettünk a várral, nem látom okát kérésed megtagadásának.
Ma este ki kell ürítened a várat,
és összeterelned a férfi foglyokat.
Le akar lassítani minket.
Ki akar lelassítani minket?
Megtudtuk, hogy a dauphin úton van.
Tárgyalni óhajt Őfelségével.
És nem ismerjük szándékát?
Csak azt tudjuk, hogy tárgyalni akar.
Remélem, azzal a céllal, hogy átadja atyja üzenetét a megadásról.
Javaslom, ne törődjünk közeledésével,
s készüljünk útra.
Ki kell használnunk ziláltságukat.
Sir John, mit tanácsolsz?
Nem ismerem őt, ezt a francia herceget.
Nem tudhatom szándékait.
Hűbéruram.
Itt van.
Felség!
A kis győzelmedre!
Azon tűnődsz, miért jöttem?
Tűnődsz ezen?
Nem azért jöttem, mert megadjuk magunkat,
ha ebben reménykednél.
Azért jöttem, hogy lefessem neked
végnapjaidat,
embereid sikolyát,
midőn lassan haldokolnak.
És hát, Anglia királya,
mivel annyira új otthonodnak akarod Franciaországot,
segítek neked.
Lecsapolom a vért a testedből,
és elásom egy fa alatt.
Egy kis francia fa alatt.
Ami nagyon fiatal, nagyon apró.
Mivel ez illik az eszedhez, látván, hogy idejöttél.
Apró.
És talán a...
A golyóid biztosan nagyok, igaz?
Óriás golyók.
Óriás golyók, kicsiny fasszal.
És feleséged és gyermekeid zokogásának hangja
ringat majd engem álomba éjjel.
Hallottad, amit mondtam?
Hallottam.
Felkavaró volt.
Sir John, jer velem, kérlek.
Jó éjt!
Készüljetek indulásra.
Késlekedés nélkül.
Fuss!
Csitt!
Szervusz, kisfiú!
Ne félj.
Azt akarom, hogy adj át egy ajándékot a királyodnak.
Megteszed ezt nekem?
Jó fiú.
Ne!
Kettőzzük az őrséget 20 yardra éjszakára.
Háromórás szolgálattal.
Éber őröket akarok.
Akit alváson kapnak, szemével fizet.
Aki beszél, nyelvét veszti.
Francia foglyainkat pedig öljék meg.
Holttestüket tűzzék dárdára a folyóparton.
Az első parancsot teljesítem.
A másodikat...
a tömegmészárlást magad kell végrehajtsd.
Mit mondtál nekem?
Te nem ilyen vagy.
Hogy merészeled?
Mutasd ki érzéseid itt, velem.
- Ne kint. - Dacolsz velem? A király vagyok.
Hol a félelmes vén harcos Falstaff,
kiről annyit hallottam?
Néma vagy, mióta átszeltük a tengert.
Úgy fest, önmagam főtaktikusa,
parancsnoka, tanácsosa vagyok.
Hol a félelmes vén harcos Falstaff?
Csak akkor beszélek, ha van mit mondanom.
Túl sokszor láttam hadfiakat
dolgot kitalálni maguknak,
mely csupán hiú dicsőséghez s vérfürdőhöz vezet.
Én nem vagyok olyan.
És ezt a háborút te akartad megvívni.
Mindjárt saját kezűleg belezlek ki.
Te sem vagy olyan.
Jó estét, uram!
Uraim!
Lord Dorset, hívd a leggyorsabb lovasod!
Hűbéruram.
Dartmouth!
Uraim. Mit kell tennem?
Mondd el, mi van a dombon túl. Térj vissza gyorsan.
Létszámban s pozícióban is jobbak.
A lejtő nekik kedvez.
Előre kell nyomulnunk, ez máris hátrány.
Ha tovább várunk, nő az erejük,
és vele a hátrányunk is.
Lordom, a te íjászaid tehetségesebbek.
A francia számszeríjnál jobb az angol hosszúíj.
Ez már elég, hogy megbénítsuk seregük az első támadáskor.
York támadását középen négy sor páncélos lovag várja.
Íjászaink megfelezhetik számukat. De...
De nyolc sort már nem.
Kilencet, tízet, többet.
Jól szólsz, hűbéruram.
Ha tovább várunk, nő a hátrányunk.
De lehetséges, hogy hátrányunk már most leküzdhetetlen.
Rengeteg ember már most menthetetlen beteg
és gyenge az éhségtől.
Lordom, mit javasolsz hát, mit tegyünk?
Azt, hogy fontoljuk meg a visszavonulást.
Tudom, ez nem hozza meg a vágyott eredményt,
de hadseregünk kizsigerelése sem.
Nem szívesen beszélek mások nevében,
de félelmeimmel nem vagyok egyedül.
Ki ért egyet Lord Dorsettel?
Megnyerheted ezt a csatát.
Valóban, Sir John?
Igen.
És pontosan hogyan, Sir John?
Lovak és páncél nélkül harcolva.
Az ég óvjon meg minket ettől az embertől.
Előretolt védelmük lovasok frontvonalából áll.
Sokan vannak.
Mind lovag.
Mind lóháton, mind nehéz páncélzattal.
A talaj odakint...
ártéri medence,
máris félig elázva.
Ha ma este esik, és tudom, így lesz,
a talaj sáros mocsárrá változik.
És lovaikkal s páncélzatukkal
beragadnak, elesnek,
és felfordított bogárként vergődnek.
Ahogyan mi is.
Nem, ha könnyen megyünk,
lovak és páncélzat nélkül.
A gyorsaság s mozgékonyság lesz előnyünk.
És miként lehetsz bizonyos az esti esőben, Sir John?
Sajog a jobb térdem.
Csak akkor szokott, ha eső jön.
Uram, kérlek, fojtsd belé ostobaságait.
Páncélos frontjukkal a sárban kell találkozzunk.
Ezt hogyan akarod elérni?
Egy kisebb páncélos támadással.
Megtévesztésként.
Visszavágnak majd.
Mi tartalékoljuk létszámunk s erőnk a szélekről indított fürge támadásra.
Nem lesz ily könnyű becsapni őket. Nem reagálnak a hamis támadásra.
Reagálni fognak.
Megindulunk, a sárban ütközünk meg.
Több páncélosuk van. Ezt tudják.
Túlerejükkel akarnak legyőzni minket, úgyhogy teljes erővel jönnek,
mindegy, mekkora lesz első támadásunk.
Remek hosszúíjaink káoszt bocsátanak majd rájuk fentről.
Ez a káosz kedvez majd nekünk.
Hűbéruram, könyörgöm, ne hallgassuk tovább ezt az őrültséget.
Valójában milyen tapasztalata van?
Egykor Richárdért harcolt, sok éve.
Azóta mást sem csinált,
csak zsoldosokkal tartott,
rabolt és kínzott.
Olyat sosem raboltam ki, aki nem érdemelte azt meg.
Ha ma este esik,
holnap harcolunk.
Ha csak azért főzted ki ezt a félkész, spekulatív tervet,
hogy értéked bizonyítsd nekem,
most mondd el.
Minden terv spekulatív.
És ahogy mondtam, csak azt beszélem, mit igaznak érzek.
Ez a csontjaimban érzem.
A térdcsontomban érzem.
Itt vagyunk a harc előestéjén, és...
Az igazat megvallva, félek belegondolni,
miért is vagyunk itt.
Találd meg erre a választ.
Az emberek megérdemlik.
Az életüket adták neked.
Nem tudhatom, mily erők összejátszása hozott ide,
de nekik szükségük van rád,
ahogy neked is rájuk.
Ezek az emberek megérdemlik a bizalmad.
És ha azt nem kaphatják meg,
legalább mondj nekik egy dicső hazugságot.
Bár nem biztos, hogy hiszed,
a barátom vagy.
Jó éjt, Hal.
Aludj jól.
Ez a szél észak felől fúj.
Az esőt Angliából küldték.
Miért szerelnek fel? Úgy volt, hogy páncél nélkül küzdünk.
Kell első sor, hogy behúzzuk őket.
De nem veled.
Az ötlet az enyém volt.
Valakinek vezetni kell az első támadást, hogy higgyenek benne.
Embereim összegyűltek.
És nem tudnám jó szívvel
kiküldeni őket spekulatív tervem végrehajtani,
úgy, hogy nem dagonyázom velük.
Veled tartok.
Nemes gondolat. De tudod, hogy nem lehet.
Engem erre teremtettek.
Vagy itt halok meg, vagy Eastcheapben egy üveg mellett.
És szerintem ebből sokkal jobb história lesz.
Neked pedig van még dolgod.
Csatlakozni fogsz a harchoz.
De ígérd meg, nem csatlakozol túl korán.
Nem számít, mit látsz odakint.
Először be kell húzzuk őket. Mindőjüket.
Ígérd ezt meg, Hal.
Győzz, barátom.
Akkor talán felvidulsz annyira, hogy igyunk egyet. Hmm?
Hol van a dauphin?
Alázatosan köszönöm, hogy fogadtál, nemes uram.
Kérlek! Beszélj angolul, kérlek!
Szeretek angolul beszélni.
Egyszerű és rút nyelv.
Egész éjjel és reggel megadásodra vártam.
Sok nyugtalanságtól megkímélt volna,
ha hamarabb jön.
Tudom, nem atyád nevében szólsz.
Nevében szólok.
Tudom, hogy nem nevében szólsz, ezért jöttem hozzád.
Nem megadni akarom magam.
De túl sok keresztény vér fog ma folyni ezen a mezőn.
Szóval ajánlatom ez:
Te és én harcolunk, egy az egy ellen,
mi küzdünk seregeink helyett.
Ha vesztek, seregem elmegy innen, azonnal, örökre.
Tiéd lehet a fejem.
Ha győzök,
enyém e királyság koronája atyád halála után.
Mit mondasz?
Félsz, ifjú Henrik?
Mit mondasz?
Félsz a csatától?
Az nem szégyen.
Mentsd az embereid.
Te mentsd a tieid.
Te jöttél ide. Hozzám!
Add meg magad nekem!
Nem tehetem.
Hát akkor, fiú,
tegyük híressé azt a mezőt ott.
Agincourt kicsiny faluját,
ami örökké emlékeztet majd ifjonti megszégyenülésedre.
Beszédet vártok tőlem?
Csak egyet tudok mondani,
mit akkor is mondanék,
ha nem egy csatamező szélén állnánk.
Ezt mondanám akkor is, ha az utcán összefutnánk.
Mindig egy dolgot akartam...
hogy ez a királyság az angol korona alatt egyesüljön.
Mindenki halni születik. Tudjuk.
Ez mindig velünk van.
Ha holtotok napja a mai lesz, legyen hát.
Enyém a holnapi lesz.
Vagy ma halok én, holnap ti. Nem számít.
Ami számít, hogy tudjátok, szívetekben,
hogy ma ti vagytok az egyesült királyság.
Ti vagytok Anglia.
Mindegyikőtök. Anglia ti vagytok.
És a köztetek lévő tér.
Ne magatokért harcoljatok, hanem azért a térért.
Töltsétek meg.
Legyen szövet. Legyen tömeg.
Legyen áthatolhatatlan. Legyen a tiétek!
Legyen Anglia!
Jeles férfiak vagytok. Kapitányok, lordok.
Jeles férfiak!
A királyért és Szent Györgyért!
Les imbéciles.
Íjászok.
Íjászok!
Íjászok! Most!
Feszíts!
Lőj!
Állj!
Készülj!
Lőj!
Utánam!
Gyere hát...
Anglia királya!
Éljen a király!
Hűbéruram.
- Isten óvja a királyt! - Éljen!
Éljen a király!
- Éljen a király! - Isten óvja a királyt!
- Éljen a király! - Éljen Henrik király!
Hűbéruram. Foglyaink zavarognak.
Félek, nem bírunk velük, ha seregük újra feláll.
Öljétek meg őket.
Felség, Henrik, Anglia királya.
Felség, gyere, ülj ide hozzám.
Kérlek.
Szeretem, ha nap éri bőrömet, de ne legyen túl sok.
A túl sok nagyon veszélyes.
A beszélgetés, ami ránk vár,
már sokszor lezajlott,
és még sokszor le fog zajlani a következő évszázadokban,
hiú és gondolkodó emberek közt.
Reményeim szerint mindketten gondolkodó emberek vagyunk.
Természetesen azért jöttem ide, hogy megadjam magam neked.
Kérsz tőlem valamit cserébe?
Nem.
Van azonban egy ajánlatom neked.
Lányom, Katalin kezét ajánlom,
házasságot.
Különös dolog,
hogy a történelem nagy lépései
mily gyakran gyökereznek
apró családi részletekben.
Hogy oly módokon, melyeket nem bolygatnék,
kapcsolatom fiammal,
s tiéd atyáddal,
ezen dolgok vezettek minket ma ide.
Országok s népek vezetői vagyunk,
mégis a család mozgat minket.
A család emészt fel minket.
Részvétem neked,
barátod, Sir John elvesztése miatt.
Tudom, mélyen érint ez a veszteség.
Köszönöm, William.
Hűséged irántam vigasztaló.
Bizonyítottad, hogy méltó király vagy.
Azt mondanám, hogy bizonyítottad,
egyike vagy Anglia nagy királyainak.
Felség...
a tömeg összegyűlt.
Én is úgy hallom.
Menjetek.
Ülj le, kérlek, Felség.
Gyönyörű vagy.
Merci.
Nem beszélek tovább franciául.
Angolul kell beszéljünk.
Nem tudok angolul.
Majd megtanulsz.
Tűnődöm, vajon hogy halad majd addig egyesülésünk?
Sok dologgal kapcsolatban tűnődöm sokat.
Valóban sok mindent meg kell fontolnod, házasságra készülve egy nővel,
kiről alig tudsz valamit.
Nem leszek alávetett.
Ki kell vívnod tiszteletem.
Ezt megértem.
- Valóban? - Igen.
Úgy érzed, elértél valamit?
Mely tekintetben?
Bármely tekintetben.
Elértem azt, amit atyám sosem tudott.
Egyesítettem e királyságot egy ügyért.
Pillanatnyi nyugalmat értél el.
Hamis ürüggyel kovácsolt egység
sosem lesz tartós egység.
Mi volt hát a hamisság törekvéseimben?
Miért háborúztál Franciaországgal?
Atyád provokált.
Hogyan? Mivel provokált?
Orgyilkost küldött.
Nem volt orgyilkos.
Nem akartak megölni.
Honnan tudod?
Atyámmal voltam, mikor megtudta, mivel vádolod.
Jól ismerem, így tudom, őszintén reagált.
Hogyan reagált?
Nevetett.
Nagyon. Azt mondta, biztos részeg vagy.
Atyád őrült.
Talán őrült, de igaz ember.
Őrülete igazzá teszi. Csak azt mondja, amit hisz.
Ezért szeretik.
Akkor bátyád küldte az orgyilkost.
A bátyám?
Ő túl ostoba volt ily tervekhez.
Mi volt a valódi okod?
Tudtál a labdáról, amit küldött?
A labdáról, amit küldött?
Egy labdát?
Küldött neked egy labdát?
Mért nem fogadod el szándékom?
Atyád uralma törvénytelen. Nincs joga a trónjához.
Minden királyság törvénytelen.
Magad is egy trónbitorló fia vagy.
Úgy tűnik, nincs magyarázatod arra, amit tettél.
Rengeteg keresztény lélek vérét ontottad, s mégis...
én most csak egy fiatal, hiú, bolond férfit látok,
kit könnyű felhergelni.
Kit könnyű rászedni.
Most mennem kell.
Finoman.
Mulassunk jól ezen a napon, barátom.
Tömeg gyűlt össze győzelmünk tiszteletére.
Ezek azon ritka pillanatok, melyekért él egy király, úgy képzelem.
Oly elfoglalt voltam,
családodról nem is kérdeztelek.
Elfoglaltságaid aligha csekélyek.
Két fiad van.
Igen.
És...
feleséged ügyel birtokodra távollétedben.
Igen.
Birkáid vannak.
Gyapjúval dolgozol.
Ahogyan atyám is előttem.
Birkáid száma?
Legutóbb mintegy 4000 volt. Többségük szarvas Dorset.
Mennyi földed van?
Igazság szerint nem tudom... egész pontosan.
De sok száz szépséges, szépséges hold.
Mily földeket szereztél Franciaországban?
Állj!
Most, hogy Franciaország miénk, földjéből mennyi tiéd?
Nos hát. Ez még nincs megállapítva.
Hódításod oly friss.
- Miért kérdezed ezt... - Maradj ott fent.
Maradj ott.
Hogy keresett fel az orgyilkos?
Nem emlékszem a pillanatra.
Orvosold e problémát.
Oly sok történt a közbeeső hónapokban.
Ily sarkalatos esemény
át kell tudjon vágni az eltelt idő ködén.
Nemde?
Természetesen.
Hadd gondolok vissza.
Az utcán történt?
Az utcán ment oda hozzád?
Igen. Igen, az utcán történt.
Roppant szokatlan megkeresés volt.
Hűbéruram, kérlek, áruld el aggályod okát.
Maradj ott!
Maradj ott.
Tudta a neved?
Nem hiszem.
Akkor honnan tudta, kihez fordul?
Visszatérőben az emlék.
Megadta magát a palotaőröknek,
felhívták figyelmem az ügyre, elvittek hozzá.
Tehát nem az utcán történt.
Nem. Nem az utcán történt. Bocsáss meg.
A zárkájához hívtak.
Gond merült fel...
Hal?
Igen. Gond merült fel.
És most itt imbolyog előttem ostoba kis székén,
- hová magam emeltem. - Félek, nem értem.
- Kérlek, hagyd a színjátékot. - Őszintén, nem értem.
Hagyd a rohadt színjátékot! Hagyd abba!
Megadtam neked, amit akartál, fiú!
Nem igaz?
Békét akartál. Nem igaz?
Így kovácsolják a békét.
Győzelemben kovácsolják.
Hallgasd!
Ez a béke hangja.
Ez a te békéd hangja.
Ez a nagyságod hangja.
Nem kérek tőled semmit...
csak azt, hogy mindig tisztán s őszintén szólj.
Mindig.
Megígéred ezt az egyet nekem?
Igen.
Henrik király!