NETFLIX PRESENTERER
TIDLIG PÅ 1400-TALLET
Hvor skal du, min venn?
Du kravler i feil retning.
Vinden du kjenner, kommer fra England.
Skottland er den veien.
Mine herrer.
Jeg er lei for at dere måtte vente.
Dere har reist langt og strevet meget.
Jeg ber om at dere forstår at de indre urolighetene
opptar meg dag og natt.
Jeg forstår
at slaget mot de skotske opprørerne var tungt.
Det var det, min herre. Vi mistet omkring 300 menn.
Min gode mann Hotspur, du ledet angrepet.
Tok dere noen nevneverdige til fange?
Mange.
-Er de på vei hit? -Nei.
Hvorfor førte dere dem ikke direkte til meg?
Hvorfor betaler du ikke løsepengene for fetter Mortimer?
Du får nesten snakke litt høyere, gutt. Jeg er en gammel mann.
Ørene mine er fylt av hår.
Han holdes fanget av opprørerne i Wales.
Hvorfor nekter du å betale løsepengene?
Jeg nekter å betale fordi jeg ikke anser ham som en fange.
Jeg anser Mortimer som en forræder, han sluttet seg til de walisiske opprørerne.
Han har forrådt England, og er min fiende. Da er han også din fiende.
Er du enig i sammenfatningen, unge Hotspur?
Nei. Det er bare vrøvl fra en gammel demon.
-Gi deg, Harry. -Nei. La ham tale.
Jeg vil høre hva han har å si.
Dette er vrøvlet fra en gammel mann,
så full av forakt og mistro at han ikke lenger vet forskjell på opp og ned.
Nå ser han ikke lenger enn murene til sitt kolossale slott.
Min familie har tjent deg og hjulpet deg til tronen, og vi tjener deg fortsatt.
Fetter Mortimer slåss for deg. Og mens du sikler på kyllingvingen,
skjelver han i et fengsel i vest. Walisiske hekser skal lemleste ham.
Ha min sønn unnskyldt, min herre.
Han trenger hvile.
Vi er her ens ærend for å kjempe for å få din hjelp til å få Mortimer løslatt.
Alt vi har gjort, har vi gjort for England.
Men landene er mer sønderrevet av krig enn noen gang.
Skottene er ikke ferdige. Waliserne har så vidt begynt. Og hvorfor?
Hvorfor er det sånn, gamle mann?
Hvem tror du har skylden for dette?
Kyllinger kan ikke fly.
Jeg har sett én klare å bruke vingene nok til å komme over et gjerde.
Da var den fri.
Men det er også revene.
Du har rett, unge Percy. Jeg skylder deg mye.
Og jeg skylder familien din enda mer.
Men om de skotske forræderne dere tok til fange ikke kommer hit så fort som mulig,
henger jeg deg etter den jævla halsen din.
Er det forstått, unge Percy?
Tilgi oss, Deres Majestet.
For en giftig gutt.
Nå forråder han meg. Det er jeg sikker på.
Gid han bare var min sønn.
Hal.
Hal?
Hal.
-Hva er det? -Falstaff har skadet seg.
Ja vel.
-Hvordan kom du deg inn? -Døra sto på gløtt.
-Det gjorde den ikke. -Jo. På gløtt.
-Den sto ikke på gløtt. -Hvordan kom vi oss ellers inn?
Beskylder du meg for å ha filt en egen, hemmelig nøkkel?
-Ja. -Falstaff skadet seg. Kan du reparere?
Nei.
Å nei.
Deres Høyhet.
-Det fins penger å tjene for deg. -Jeg vil ikke ha pengene dine.
Jeg krever din ubetingede lojalitet herfra til Megiddo.
Det har du alt. Du er lett å forhandle med.
Hei! Du kaster bort god vin.
-Jeg renser såret. -Gi meg den.
Det ser veldig varmt ut.
Gjør det.
Prins Henrik.
-Hvem er dere? -Vi kommer fra det kongelige hoff.
-Vi vil snakke med deg alene. -Hvorfor?
-Vær så snill. Alene. -Midt i Eastcheap?
Skal jeg løpe en tur rundt og be alle holde for ørene?
Vær så snill, sir.
-Hva gjelder det? -Din far, Hans Majestet Kongen...
Din far, Hans Majestet Kong Henrik, er syk.
Han ber deg om å komme.
Da drar du rett tilbake til slottet
og meddeler at jeg blåser i forespørselen.
Vi har fått instruks om å overlevere forespørselen i all hast.
Du kan fortelle ham at jeg ikke tok hensyn til det, heller.
Det er tid for å dra, frue.
-Hvorfor det? -Dagen har alt tatt til.
Der ute. Det er langt på dag.
Du går kanskje glipp av dagen.
Stå opp. Det er viktig at du drar.
Sånn, ja.
Løft opp armene dine. Veldig bra.
Du må få den døren reparert.
Hva er det?
Besøk faren din.
Gå din vei.
Om din far er så syk at han ber om at du kommer,
så må du dra og besøke ham.
Det er bedre å angre på at du gjorde det, enn å angre på at du ikke gjorde det.
Om din far er syk, må du besøke ham, uansett hvilket forhold du har til ham.
Men...
Dette sier jeg ikke av bekymring for vår konges velbefinnende,
men mer av frykt for drikkfeldigheten du kommer til å gi etter for,
om du ikke bryr deg nå og han dør,
uten at dere har fått gjort opp dere imellom.
Jeg frykter at en slik drukkenbolt endatil vil bringe skam over meg.
Gjør det. Om det så er det eneste fra meg du noen gang velger å høre på.
Jeg forstår hvilke prøvelser statskassen står overfor,
men lurer jo unektelig på om Lollardys korrupsjon er kilden til forslaget
om at kirken skal belemres med en skatt for å løse andres problemer.
Deres Majestet. Henrik, prinsen av Wales.
Min sønn. Kom inn.
Jeg føler at mitt liv nærmer seg slutten, og likevel
virker selv jeg å være i mer robust form enn deg.
Nå er tiden inne. Nå må vi vurdere spørsmålet om
min etterfølger.
Du blir ikke konge.
Du er min eldste sønn,
men av årsaker tydelige for alle her i rommet, og lukten,
-så arver ikke du tronen. -Det har jeg heller ikke ønsket.
Det privilegiet og ansvaret går i stedet for til din bror, Thomas.
Han er bløthjertet, men han er ivrig.
Han skal lede hæren min mot Harry Percy, som nylig forrådte meg.
Jeg antar at denne nyheten verken overrasker eller skuffer deg.
Men det er min plikt som konge og far
å fortelle deg det ansikt til ansikt.
Når reiser du ut i strid?
Jeg drar i morgen.
-Vi angriper mot slutten av uken. -Du trenger ikke å slåss.
Du trenger ikke å gjøre dette til dine feider.
Jeg har sagt...
det du ble kalt hit for å få høre.
Forlat oss.
-Deres Høyhet. -Slutt.
Lord Dorset.
Er dine menn klare til kamp?
Det er de, Deres Nåde.
Flott.
Fortell meg om forberedelsene.
Deres Nåde.
Hvorfor er du her?
Dette kaoset kan jeg ikke tillate. Jeg har kommet for å stanse det.
Dette er min strid.
Får jeg det som jeg vil, blir det ingen strid.
Bli med meg.
-Deres Nåde. -Du har ingenting her å gjøre.
Dra til opprørernes leir og gi følgende beskjed til Percy Hotspur.
Fortell ham at prins Henrik utfordrer ham til å gjøre opp ansikt til ansikt. Vi to.
Vi skal kjempe, i stedet for vår hærer.
-Ja, Deres Nåde. -Hvem tror du at du er?
For deg betyr jeg ingenting.
Jeg skal slåss mot ham, og jeg skal beseire ham.
Det er jeg sikker på, min sønn, men det kan ikke skje.
Prinsen snakker ikke på vegne av faren.
Du vil gjerne ut i strid, min sønn.
Og det skal du også. Vi skal kjempe ved din side.
Vi skal brenne dem.
Vi brenner ned Henriks herredømme.
-Du har ingenting her å gjøre. -Du kan ingenting om krig.
-Det gjør jeg vel. -Nei.
Du har blitt rekruttert inn i vår fars galskap,
til strider som ikke behøver å kjempes.
Disse mennene er ikke våre fiender. Det er far som har gjort dem til det.
Hvorfor er du her da? Du er så uenig i vår sak,
men føler likevel at det er nødvendig å sette meg på plass.
Jeg gjør det ikke for å stjele oppmerksomheten, men for å redde ditt liv.
Unnskyld meg. Vår budbringer har kommet tilbake fra opprørernes leir.
De har avslått prins Henriks tilbud. De vil ha strid.
Hvor er Henrik?
-Jeg vil kjempe mot ham i vår hærs sted. -Nei.
-Tilbudet hans ble avslått. -Jeg har overveid det på nytt.
Jeg sa nei!
Hvorfor bjeffer den lille hunden?
Hvor er den store hunden?
La det skje fyllest.
-Her står jeg med horebukken selv. -Denne kampen er unødvendig, Percy.
Far er snart død. Dine klagemål dør med ham.
La deg ikke skremme av vår lille konkurranse, unge Hal.
Jeg lover at det skal gå fort.
Din far er som en pest for England.
Kom og ta meg, store hund.
Én dag er dette ditt hode,
som kastes for føttene på en mann som kunne ha vært broren din.
Bli med meg, Thomas. Vær så snill. Trekk deg tilbake fra slagmarken.
Etter at du tok deres viktigste skalp fra dem?
Det er dette de snakker om i morgen.
Dette var min slagmark.
Jeg skulle markere mitt herredømme.
Det eneste som er markert, er dette hodet.
Dette jævla hodet.
Dra.
-John. -Stikk av.
Du vil kanskje se til din ellers så anstendige venn.
Det ser ut til at han er i en ynkelig forfatning.
Beale.
Hal kaster opp igjen.
Hallo, min venn.
Jeg har ofte sett menn i din tilstand.
Jeg har opplevd det mange ganger selv også.
På tross av all vår fryd over heltemot og tapperhet
er det ingenting som etterlater et mer uutslettelig inntrykk enn å drepe noen.
Aldri har jeg følt meg så vemmelig som når jeg står som seierherre på slagmarken.
Gyset som farer gjennom deg når du seirer, forsvinner raskt.
Det som du må leve med i lang tid etterpå, er stygt.
-"Aldri mer", sier jeg. -Slutt å snakke, gamle mann. Vær så snill.
Slutt å snakke.
Jeg slutter aldri å snakke, Hal.
Aldri!
Aldri i livet.
Ut.
Deres Nåde.
-Hva er det? -Dette haster veldig.
Da bør du skynde deg, da.
Vær så snill. Det er Deres Nådes far.
Han ligger for døden.
Verden gir slipp på ham.
Vent utenfor.
Det er ingen tvil om
at din far har brakt mye uro inn i vårt kongerike.
Nå frykter jeg for kaoset som kan blomstre opp nå som han er borte.
England trenger en konge, og jeg mistenker at følelsene dine,
som gjorde at du tok avstand fra ham, er akkurat det landet trenger akkurat nå.
Du må bli konge.
Hvorfor sier du dette til meg? Snakk med Thomas
Vil du ikke ha ham som din konge?
Jeg er redd det ikke er mulig.
Din bror ble drept i Wales.
Etter at du beseiret Percy Hotspur,
dro unge Thomas ut til slagmarkene i vest.
Det ble hans bane.
De sier at han etterlot seg et ettermæle som tapper.
Hvor er han? Hvor er monsteret?
Hvor er monsteret?
-Flytt deg. Gå. -Kongen trenger hvile.
-Det får han snart. -Han dør.
Gå.
Er du så kald?
Stakkar.
Hal.
Du må bli konge, Hal.
Vær så snill.
Du må bli konge, Hal.
Jeg vet ikke hva jeg har gjort.
Vet ikke hva jeg har gjort.
Dere vet ikke hva som skjer med dere.
Derfor tilbyr jeg dere dette.
En velsignet benådning,
men også skrekkelig lidelse.
Mens dere skal oppleve ydmykelsen ved å tjene meg,
den egenrådige sønnen dere rakket sånn ned på.
Men vit at det er en helt annen konge som holder øye med dere nå.
-Hva gjelder det? -Hvem er du?
Jeg er meg. Hvem er du?
Hva er ditt formål?
Du vekket meg vel fra det nå nettopp.
Stå opp fra sengen, umiddelbart.
Hvem er du? Hvor er Hal?
Disse værelsene og alt i dem tilhører kongen av England.
Du gjør deg skyldig i eiendomskrenkelse, og jeg beordrer deg om å dra umiddelbart.
Hvilken konge av England?
Amen.
Lenge leve kong Henrik.
Kong Henrik!
Kong Wenzel av Böhmen skjenker denne gaven til Kong Henrik av England.
Måtte han leve lenge og vel.
Så vakker.
Som dere alle sikkert vet, er også min lillesøster Filippa her i dag.
Dronningen av Danmark.
Jeg er takknemlig for at hun og ektemannen,
kong Erik, har kommet langveisfra.
Jeg ønsker å gi deg denne vasen, min kjære.
La dens skjønnhet stå for din skjønnhet, som igjen står for Englands skjønnhet.
Takk, Deres Nåde.
Hans Høyhet dogen av republikken Venezia
skjenker deg denne gaven, min herre.
Det står at det er en fugl fra Konstantinopel.
En fugl? Da er den vel død.
La meg, min herre.
Unaturlig mekanikk fra randen av den kristne verden.
Et underverk.
Denne tilhører min fetter Cambridge.
Det er ingen rundt dette bordet jeg har kjent lenger enn deg.
Jeg har kjent deg lenger enn min egen lillesøster.
Vi vokste opp sammen. Du er som en storebror for meg.
Det er på sin plass at du får den magiske fuglen.
La oss håpe at magien ikke er svart og ugudelig.
Fra Hans Majestet kong Karl av Frankrikes sønn, dauphinen.
En ball.
La ikke dauphinen ved en beskjed?
Nei, min herre.
Denne gaven beholder jeg selv.
Denne var bare til meg.
Til gutten jeg en gang var.
Ballen er en fornærmelse både mot deg og ditt kongerike.
Du må svare.
Husker du hvordan jeg fordrev tiden som prins?
Du tilbrakte tiden veloverveid på bakgrunn av ditt avsavn.
Jeg drakk og spilte bajas. Er det ikke en flik av sannhet bak hånet?
Hvis dauphinen ønsker et utbrudd, hvorfor gi ham det?
Det er ikke uttrykk for dårlig temperament å svare med makt på en slik fornærmelse.
Det uttrykker styrke.
Takk for at du tar anstøt, William, men min styrke vises ikke
ved å flakse ukontrollert ved den minste spydighet, som en ugudelig mekanisk fugl.
Jeg må finne ut av dette. Det er det som haster nå.
Sivile stridigheter har fortært oss.
Få andre ting tømmer pungen så mye som krig.
Stridighetene må ta slutt, og det gjennom forsoning.
Vi ber våre motstandere om forlatelse.
Og vi betaler løsepengene for Mortimer og får ham hjem fra Wales.
Jeg skriver unnskyldningene selv.
De skal vite at dette er mine egne, personlige følelser.
Disse mennene skal få vite at de var min fars fiender, ikke mine.
Ja visst, min herre.
Hvordan fremstår strategien for deg?
Store reformer lar seg lettest gjennomføre gjennom regimeendringer.
Om det er dette du vil, så ja, min herre. Det er nå du bør gjøre det.
Forsonet du deg med vår far før han døde?
Det fantes ingenting å forsone seg over.
Han har påført kongeriket usigelig mye skade.
Hans død bærer bud om ro.
Jeg spurte ikke om kongeriket, men om deg.
Jeg vil ha slutt på stridighetene.
Bare tenk på alle som satt rundt bordet i går, ansiktene til mennene som satt der.
Jeg kjenner på roen du snakker om.
Jeg tror at de ønsker deg alt godt.
Men jeg forstår også at de har sine egne kongeriker i mente.
Forstår du hva jeg mener?
Jeg har vært borte i altfor mange år. Nå skal jeg tilbake til Danmark.
Men i min tid i hoffet har jeg blitt innviet i deres ærender.
Og gang på gang har jeg forstått at ingen noen gang sier hele sannheten.
Velg veien videre med omhu, min kjære bror.
Det gjelder Karl av Frankrikes krav
om å bli enerådende hersker av de nevnte land.
Den saliske lov lever ikke videre om tronen går til en kvinne.
Intet herredømme etter en kvinne skal kunne nedarves av hennes avkom.
Den saliske loven, som kommer fra frankerne
og binder de nevnte landene skal ikke...
skal derfor ikke være juridisk bindende eller forbundet med
landet Frankrike, men Frankerriket, som ligger mellom elvene Elben og Saale.
Jeg hevder her og nå, med bevis i hånd at om de følger den saliske lov,
som har røvet fransk suverenitet fra den sanne ætt...
Trefoldig, som jeg kan belyse, har franskmennene lagt den saliske lov
-til grunn for å hindre kvinnelig arv... -Med all respekt.
Ja, min herre?
Det er umulig å følge denne historien.
Min herre, jeg stiller spørsmålstegn ved den såkalte franske kongens krav
på tronen der han sitter.
Er det slik det har seg?
Det som forvirrer meg, er hvorfor du forteller meg dette.
Jeg ønsker bare å styrke ditt krav på Frankrike
-i fall vi må ta landet med makt. -Og det tror du vi må gjøre snart?
Jeg... Min herre...
Med tanke på beredskap er det alltid klokt...
Beredskap?
Går vi til krig mot Frankrike, skjer det ikke på grunn av en gammel madrigal.
Din far hadde i lang tid et ønske om å ta Frankrike.
Hadde han ikke stått til knærne i sivile feider,
hadde han mest sannsynlig slåss mot landet.
-Og så hadde han fortsatt til Jerusalem. -Jerusalem?
Vi skal altså helt til Det hellige land?
Og så skal vi beseire hele den kristne verden på veien.
Jeg er ikke min far, erkebiskop.
Det trodde jeg var klart for deg nå.
Vi må tilgi vår erkebiskop.
Han er langt ifra en begavet taler.
Det er merkelig, for jeg trodde at stillingen krevde at man hadde talegaver.
Hvorfor snakker erkebiskopen til meg om en krig mot Frankrike?
Vi bevitner oppildnende tale, noe vi må være på vakt mot.
Jeg bifaller din tilbakeholdenhet.
Etter så mange års stridigheter
viser du deg å være mye mer enn bare din fars sønn.
Du ønsker å være en konge for folket.
Nå må vi bare forsikre oss om
at du ikke blir blind for folkets lune.
Og hvilket lune er det?
At Frankrike spotter oss.
Deler du dette lunet?
Dette lunet er bare en fantasi.
Men det betyr ikke at det ikke er en inderlig følelse.
-Hvor skal du? -Motbydelig.
-Vi kan ikke dra til Hooper. -Jo.
-Hun tar deg ikke imot. -Jo.
-Nei! -Jo.
Du er ikke velkommen her, men mindre du skal betale det du skylder.
-Det har jeg gjort. -Bare en liten del av det.
-Og det var vel utbytte etter tyverier. -Løgn.
Du er tilsynelatende ikke så god til å stjele.
Løgn. Hvordan våger du å snakke sånn til meg?
Hvorfor er du så ubehøvlet mot den mannen
som mest trolig løfter deg ut av det hølet du lever i?
Du har kanskje glemt at jeg har kontakter helt oppe i toppen av kongeriket.
Du kan like gjerne komme med frekkhetene dine til kongen.
-Tenk på det, du. -Mener du Hal?
Hvor er han? Hvor er Hal?
Hvor er kongen vår? Han har vært borte i ukevis.
Jeg vil vel heller si at det er du som har blitt glemt her.
At din kurtise med de øverste lag i kongeriket
var ganske kortvarig, både i og utenfor den stinkende spybøtta hans.
Du var vel ikke mer enn en midlertidig vokter av prinsens spy.
Hold munn.
Tenk på det, du.
-Sir John er blakk, Nell.. -Det er jeg ikke.
Finn noen som kan betale for deg. Jeg gjør det ikke.
Leder.
Hvem er du?
Han søker asyl mot å fortelle sin historie.
Det tror jeg at vi kan ordne.
Kan du det? Du er kongen, ikke sant?
Det kan vi ordne.
Jeg ble sendt av kongen av Frankrike for å myrde deg.
Sendte kong Karl Dem egenhendig? Er De sikker på det?
Det var ordren, ja.
Kongens ordre.
-Hva gikk ordren ut på? -Jeg skulle drepe kongen av England.
-Hvordan? -Med det som måtte til.
Det fins mange måter å drepe noen på. Det er mitt talent.
Å drepe et menneske som minst venter det.
Og nå, som jeg har anstrengt meg for å skape et fredelig samfunn i kongedømmet,
-vil jeg ikke ha fiendskap med andre. -Dette er en krigserklæring.
Vi deler din lengsel for fred, min herre,
men å bare overse et så uforskammet angrep
er noe som blir ansett som svakhet.
Han utfordrer deg ikke. Han er en snikmorder.
-Ser du på meg som svak, overdommer? -Nei.
Jeg tenker på kongeriket. Hvordan de anser deg.
Hvordan de anser meg.
Hvordan anser kongeriket forræderen som vi står overfor?
Om Frankrikes motvilje mot deg stikker så dypt at de sender en snikmorder,
er det noe som folk på gata føler på. Det blir kjent.
Vi deler bekymringene dine. Men for å få fred, må man ha mer enn harmoni.
Man trenger styrke og selvsikkerhet.
Dette er egenskaper som kun kan ha sitt opphav i deg selv.
Kongen.
Vår konge.
Skriv ned dette...
rettet til kong Karl av Frankrike.
Snikmorderen din er ikke mye annet enn en barnslig krigserklæring.
Om dette er ditt formål, ber jeg deg om å si det rett ut
og at du avstår fra den fryktsomme unnvikelsen du driver med.
Ønsker du krig, skal du sende hele din hær mot meg.
Et enslig snikmord styrter ikke kong Henrik den 5. av England,
som du undervurderer så stort.
Fyll den med kanonkuler og send den tilbake til Frankrike.
-Hvem er det? -En franskmann, Deres Nåde.
Han ønsker å snakke med deg på tomannshånd.
-Om hva da? -Det ville han ikke si.
Jeg spurte ham, men han ville ikke si det.
Kongen min har sendt meg for å finne folk han kan stole på.
-Han ønsker å diskutere noe helt diskré. -Hva da?
Han mener at man må diskutere den nye kongen dere har fått i England.
Bare jeg og Lord Grey var der.
Vi visste ikke hva vi skulle si til det som ble fortalt oss.
Vi er alle klare over at vi har et problem å løse.
Kongen vår har lav anseelse.
Har den franske kongen sagt det?
Er han ikke takknemlig for unge Henriks reaksjon på provokasjonen hans?
Snikmorderen sverger han på at han ikke vet om.
-Han avviser anklagen. -Komplottet mislyktes.
Han vil selvsagt ikke ha noe med det å gjøre.
Uansett hvor det kom fra, har de uttrykt stor bekymring
vedrørende kongens psykiske styrke.
Kan man stole på sendebudet, Cambridge?
Det tror jeg.
Karl ønsker å avsette kongen vår.
Det dreier seg ikke om Frankrike. Dette vitner om større dårskap.
Gutten som for bare uker siden var en drikkfeldig tølper
fra rennesteinen i Eastcheap, bærer nå Englands krone.
Hvordan skal dette gå?
Hvordan går det med oss når borgerlig udåd blir tilgitt som om det var feiltrinn?
-Når forrædere... -Ja, lord Grey.
Bekymringene dine er gangbare.
Og de er tallrike.
Noe må gjøres.
Noe skal gjøres.
Gi meg ro.
Sådan er kongens byrde.
En konge må ta avgjørelser
menn som ikke blir funnet like verdige verken kan eller vil ta.
En konge står overfor dilemmaer
menn som ikke blir funnet like verdige aldri støter på gjennom et helt liv.
Jeg skulle ønske det ikke var sånn.
Men problemer, og dette er min erfaring,
problemer som man ikke tar stilling til, har det med å bli til kriser.
Nå har du mulighet til å forene landet, Hal.
Så sannelig.
Du har styrket landets lune og gitt folk løfter.
Men løfter må oppfylles.
Ingenting avsluttes med løfter i seg selv.
Fra og med i dag er vi i krig med Frankrike.
Jeg lot tvilen komme dem til gode to ganger.
Denne tredje krenkelsen skal ikke gå upåaktet hen.
For å jage ut de franske rottene fra rottereirene sine
skal jeg sørge for at de får høre at vi nå er i krig med dem.
Lord Grey. Cambridge.
Jeg ber deg om å overlevere denne beskjeden til Frankrike,
gitt din kjennskap til mottakeren.
Men i morgen har du nok annet fore.
Hva mener du, min herre?
-I morgen blir du halshugget. -Nei.
Jeg velger å sende deg som fortropp til helvete
for det store antallet franskmenn som snart må finne plass der.
En gang var du min venn.
Jeg er din venn... fetter.
Forlat oss. Nå.
Du. Bli her.
Du... går.
-Dette er mitt sted. -Vertinnen kan bli.
Jeg står ikke givakt for deg.
Ei heller har jeg tenkt å gå på de usle marker jeg sverget å aldri gå på igjen.
Jeg anerkjenner at jeg har forsømt deg, John.
Et nytt kapittel i mitt liv har begynt før det forrige er avsluttet skikkelig.
Disse bekymringene er ene og alene mine.
Men at dette er første anledning jeg kan fortelle om dem til andre, det sier alt.
Det sier alt om hvor ensom jeg er i stillingen jeg befinner meg i.
For å styre landet har jeg måttet stole på råd fra menn
hvis lojalitet jeg setter spørsmålstegn ved så lenge jeg er våken.
Så lenge jeg er våken.
Jeg trenger menn jeg kan stole på.
Jeg kom hit fordi du er min venn.
En konge har ingen venner.
En konge har bare følgere eller fiender.
Jeg beklager at mitt ærend når jeg besøker deg
bærer med seg en slik dysterhet.
Hal.
Jeg blir med deg.
Til gjengjeld ber jeg deg bare om én tjeneste.
Gjør opp regninga mi med det fæle hespetreet.
Med henne. Kan du det?
Velkommen til de nyankomne.
Kom til oss med den samme verdighet og et felles, skarpt sinn.
Sammen skal vi beseire Frankrike.
Sammen får vi Frankrike i kne.
Kapteinen betyr alt, og nå vil jeg presentere vår nye feltmarskalk for dere.
Sir John Falstaff.
Hans erfaring fra kamp behøver ingen redegjørelse. Dere kjenner ham.
Noen av dere har hatt æren av å kjempe ved hans side.
Andre har hørt beretninger om hans bedrifter.
Men det er én viktig grunn til at jeg ba Sir John delta i felttoget:
Han respekterer krigen, som bare en som har sett den i sin verste form kan.
Han tørster ikke etter den, men ser på den med fasthet og måtehold,
noe deres menn trenger.
Velkommen. Tusen takk, mine herrer.
Vel møtt til alle sammen.
Veldig deilig.
Bonsoir.
Er du klar for det som venter oss?
Ingen er noen gang klare for det som venter.
Kom igjen!
Tror du at sir John er egnet og i stand til å lede denne krigsinnsatsen?
John er en god mann.
De møter oss til sjøs eller når vi går i land.
Det får vi tidsnok vite.
Du må hvile.
John.
Takk.
-For hva da? -For at du er her.
Sammen med meg.
Det er en liten pris å betale
for å holde den avskyelige Hooper-kvinnen unna.
Hvil deg du også, min herre.
Hurtig landgang!
Undersøk alle bygninger.
-Ingen folk! -Følg med.
-Ingen folk her! -Klar bane.
Kom igjen. Raskere.
Lys. Fyr!
Fyr!
Vi må storme festningen.
Det blir blodig, og vi må nok ofre noen.
Men slik er krigen, den er blodig og sjelløs.
Vi kan ikke ane hvor mye de har bak murene sine.
Beleiringen kan ta månedsvis, og så lang tid har vi ikke.
Så mange menn her over lengre tid vil bli ofre for hungersnød og sykdom.
Sir John.
Krig er blodig og sjelløs. Ja.
Erkebiskopen har ankommet.
Dere kan vel ikke bare drive dank her til de bestemmer seg for å komme ut?
Det er nettopp det som er selve definisjonen på en beleiring.
Hvor lang tid kan det ta? Det er det ingen som vet.
Det er også typisk for en beleiring.
-Jeg sender ikke mine menn opp. -Hvorfor ikke?
Jeg ofrer ikke mine menn så skamløst og spekulativt.
Hvorfor tar dere ikke veien rundt?
Om de insisterer på å gjemme seg i festningen, kan dere ikke bare gå rundt?
Så vel bevandret i kunsten å føre krig.
Vi må innta denne landsbyen, erkebiskop.
Vi må sørge for å etablere fotfeste for en garnison her,
for å kunne motta forsyninger fra England.
Ikke glem at jeg har gått god for dette felttoget.
Jeg har mine interesser.
Og dere skal høre på meg.
Ikke i dag, erkebiskop.
Min herre.
De har overgitt seg.
Og helt forgjeves, kan det virke som på det vi diskuterer nå.
Slik som erkebiskopens rauting.
Dere har vunnet.
Vi ber bare om at kvinner og barn blir løslatt.
Mange er sultne og skadde, i ferd med å bli syke.
Jeg ser ingen grunn til å nekte dere det, så lenge vi får festningen.
Dere får kvelden i kveld til å gjennomføre evakueringen
og legge beslag på de mannlige fangene.
Bli med meg.
Han ønsker å sinke oss.
Hvem er det som gjør det?
Vi har fått beskjed om at dauphinen er på vei.
Han ønsker et møte med Hans Majestet.
-Vet vi noe om formålet? -Bare at han ønsker et møte.
Jeg håper formålet er å overbringe nyheten om farens overgivelse.
Jeg råder deg sterkt om at vi ser bort fra det og drar videre.
Vi må utnytte oss av at de er forvirret.
Ditt råd, sir John.
Jeg har aldri møtt ham, den franske prinsen.
Jeg vet ikke hva hans motiver er.
Min herre.
Han er her.
Deres Majestet!
Skål for den lille seieren din.
Lurer du på hvorfor jeg er her?
Lurer du på det?
Jeg har ikke kommet for å tilby deg å overgi meg,
om det er det du håper på.
Jeg har kommet for å fortelle deg om hvordan endetiden vil utarte seg for deg,
om skrikene fra dine menn når de dør en langsom død.
Og du, kongen av England,
du virker så fast bestemt på å gjøre Frankrike til ditt nye hjem,
så la meg hjelpe deg.
Jeg tapper alt blodet ut av kroppen din og begraver det under et tre.
Et lite, fransk tre.
Et veldig ungt og lite tre.
Siden det kanskje kan passe med din motivasjon for å komme hit.
Liten.
Og kanskje dine...
Du har vel ganske store baller?
Kjempestore baller.
Kjempestore baller med en knøttliten pikk.
Og lyden av at deres koner og barn gråter
kommer til å dysse meg i søvn om kvelden.
Hørte du hva jeg sa?
Det gjorde jeg. Det var fengslende.
Bli med meg, sir John.
God kveld.
Gjør mennene klare til å dra videre. Ikke kast bort tiden.
Løp!
Hysj.
Hei, lille gutt. Ikke vær redd.
Jeg vil at du skal levere en gave til kongen din.
Kan du gjøre det for meg? Flink gutt.
Nei!
Vaktholdet fordobles til 20 meter. Alle står vakt tre timer av gangen.
De må være våkne og beredte. De som sover, får øynene stukket ut.
De som snakker, mister tungen.
Ta livet av alle franske fanger i følget vårt.
Sett likene av dem på spyd ved elvebredden.
Den første kommandoen tar jeg hensyn til. Den andre...
Du må gjennomføre massehenrettelsen selv.
Hva sa du?
-Du er ikke en slik mann. -Hvordan våger du å trosse meg?
-Ikke la følelsene dine synes utenfor. -Hvordan våger du? Jeg er kongen.
Hvor er fryktløse Falstaff, som jeg har hørt så mye om?
Du har ikke sagt et ord siden vi krysset havet.
Jeg er både min egen sjeftaktiker, hærfører og rådgiver.
Hvor er den skrekkinnjagende krigeren Falstaff?
Jeg snakker bare når jeg har noe å si.
Altfor mange ganger har jeg sett krigere skape arbeid for seg selv,
arbeid som ikke leder til annet enn falmet prakt og drepte menn.
Sånn er ikke jeg.
Og det er du som har valgt å utkjempe denne krigen.
Jeg skjærer ut innvollene dine her og nå, egenhendig.
Du er ikke sånn, heller.
God kveld, min herre. Mine herrer.
Tilkall din raskeste rytter, lord Dorset.
Min herre.
Dartmouth!
Hva kan jeg gjøre for dere?
Finn ut hva som er på andre siden av åsen. Ri raskt, og kom rett tilbake igjen.
Vi er i undertall, og vi har en dårlig stilling.
Nedoverbakken taler til deres fordel. Vi må rykke frem. Bare det er en ulempe.
Jo lenger vi venter, jo større blir dere styrke og atter vår ulempe.
Bueskytterne dine, min herre, er av ypperste klasse.
Franske buer er ingenting mot de engelske langbuene.
Dette alene vil redusere antall menn i første angrep.
Yorks angrep går rett mot fire rekker riddere til hest.
Våre bueskyttere kan halvere styrken...
Men de tar ikke åtte rekker. Ni. Ti. Flere.
Du har rett, min herre. Jo lenger vi venter, jo større ulempe.
Men vår ulempe har kanskje alt blitt uoverstigelig.
Mange menn er alt svært syke og svake på grunn av sult.
Hva foreslår du at vi gjør, min herre?
Jeg foreslår at vi vurderer å snu, min herre.
Det gir ikke ønsket utfall for oss,
men det oppnår vi heller ikke ved å slite ut hæren.
Jeg er tilbakeholden når det gjelder å snakke for andre her,
men de deler nok min bekymring.
Hvem er enige med lord Dorset?
Du kan vinne dette slaget.
-Stemmer det, sir John? -Ja.
Og hvordan skal det gå til?
Ved å slåss uten hester og rustning.
Kjære Gud, spar oss for denne mannen.
Deres fremste forsvar består av en rekke med menn til hest.
Flere rekker. Alle er riddere.
Alle er på hesteryggen, med tunge rustninger.
Bakken der borte er oversvømt.
Den er alt halvveis gjennomvåt.
Når det regner i kveld, som jeg vet at skjer, blir bakken til et gjørmehøl.
Med hestene og rustningene setter de seg fast, faller av
og kaver rundt som biller som ligger på ryggen.
-Det gjelder oss også. -Ikke om vi har lite utstyr,
om vi ikke bruker hester og rustninger.
Fart og bevegelighet blir vår fordel.
Hvordan kan du være sikker på at det kommer regn i kveld, sir John?
Det gjør vondt i høyre kne. Det skjer bare når regnet er i emning.
Spar oss for dette tullet, min herre.
Da må deres pansrede frontlinje møte oss i gjørma.
Hvordan får vi dem til å gjøre det?
Med et lite angrep med egne, pansrede styrker.
En falsk fremrykning.
De går til motangrep.
Vi sparer vekt og muskler til et lynangrep fra flankene.
De lar seg ikke lure så lett. De svarer ikke på et falskt angrep.
De kommer til å svare.
Når vi kommer, møter de oss i gjørma.
Våre ryttere i full rustning er overmannet. Det vet de.
De håper å kunne tilintetgjøre oss, så de slår tilbake med full styrke,
uansett hvor liten vår første fremrykning er.
Våre flotte langbuer sørger for at de møter et kaos fra oven.
Dette kaoset er din fordel.
Jeg bønnfaller deg, min herre. Ikke lytt til denne galskapen.
Hva slags erfaring har han, egentlig? Han kjempet for Rikard for mange år siden.
Etter det har han ikke gjort annet enn å være på tokt med kompaniene,
plyndre og plage.
Jeg har aldri plyndret noen som ikke fortjente å bli plyndret.
Om det regner i kveld, angriper vi i morgen.
Om du har kokt sammen denne halvgjennomtenkte og spekulative planen
bare for å bevise hva du er god for overfor meg, må du si det nå.
Alle planer er spekulative.
Og jeg kommer aldri med planer uten å være sikker på at de fungerer.
Denne er jeg helt sikker på.
Jeg kjenner det i kneet.
Her sitter vi, kvelden før slaget, og jeg...
Og jeg undrer meg, for å være ærlig
over hvorfor vi er her.
Det bør du finne svaret på. Det fortjener mennene der ute.
De ofrer livet sitt for deg.
Vet ikke hvilke krefter som har konspirert for å få deg hit, men mennene trenger deg,
akkurat som du trenger dem. De fortjener din tillit.
Om du ikke kan gi dem det, kan du i det minste fortelle en storslått løgn.
Du tror kanskje ikke at det er mulig, men du er min venn.
God natt, Hal.
Sov godt.
Vinden pisker fra nord.
Regnet ble sendt fra England.
Hvorfor har du på deg pansring? Vi skulle slåss uten.
Vi trenger en frontlinje for å lokke dem til oss.
-Men ikke deg. -Ideen var jo min.
Noen menn må gå i front for å selge det inn.
Mine menn er samlet.
Jeg kan ikke med god samvittighet sende dem ut for å gjennomføre tullet mitt
uten å selv bli skitten, kan jeg vel?
Da kjemper jeg sammen med deg.
Det er nobelt av deg, men du vet at det ikke kan skje.
Det er dette jeg er ment å gjøre.
Enten dør jeg her, eller så dør jeg over en flaske i Eastcheap.
Og dette er en mye bedre historie.
Du har fortsatt ting du må utrette.
Du skal bli med i slaget, men lov meg at du ikke blir med for tidlig.
Det spiller ingen rolle hva du ser der ute.
Først må vi lokke alle til oss. Alle.
Lov meg det, Hal.
Vinn, min venn.
Da blir du kanskje lett nok til sinns til å drikke med meg.
Hvor er dauphinen?
Jeg takker ydmykt for at du tar imot meg, min herre.
Vær så snill. Snakk engelsk.
Jeg liker å snakke engelsk.
Et så enkelt og stygt språk.
Jeg har ventet i hele natt og i hele formiddag på at du skulle overgi deg.
Det hadde spart oss for mye engstelse om du hadde gjort det før.
Du snakker ikke på vegne av din far.
-Jo, det gjør jeg. -Nei. Derfor kommer jeg direkte til deg.
Jeg har ikke kommet for å overgi meg.
Altfor mye kristenmannsblod vil utgytes på slagmarken i dag.
Dette er mitt forslag:
Du og jeg kjemper, mann mot mann, og vi kjemper i stedet for våre hærer.
Om jeg taper, forlater mine menn dette stedet for evig og alltid.
Da får du mitt hode.
Om jeg vinner, overtar jeg tronen når din far dør.
Hva sier du til det?
Er du redd, unge Henrik?
Hva sier du?
Er du redd for dette slaget? Det er ingenting å skamme seg for.
-Redd mennene dine. -Redd dine egne, du.
Det var du som kom hit. Til meg! Overgi deg!
Det kan jeg ikke gjøre.
I så fall foreslår jeg at vi gjør denne slagmarken berømt.
Den lille landsbyen Agincourt vil for evig minne om din umodne skammelighet.
Forventer dere en tale?
Jeg har bare én å gi dere, og det er den samme som
dere får når vi ikke står ved randen av slagmarken.
Den samme jeg gir dere når vi tilfeldig møtes på gata.
Jeg har bare ønsket meg én ting.
Å få se dette kongeriket bli forent under den engelske kronen.
Alle er vi født for å dø. Det vet vi.
Det bærer vi alltid med oss.
Skjer det i dag, så la det skje. Jeg dør i morgen.
Eller jeg i dag og dere i morgen. Det spiller ingen rolle.
Det viktigste er at dere vet at dere står for det forente kongeriket.
Dere er England. Hver og en av dere. England er dere.
Og rommet mellom dere. Kjemp ikke for dere selv, men for rommet.
Fyll landet. Gjør det til en masse, et ugjennomtrengelig vev. Deres!
Gjør det til England!
Sett i gang, mine storslagne. Kapteiner og herrer.
For kongen og Sankt Jørgen!
De åndssvake.
-Bueskyttere. -Bueskyttere!
Bueskyttere! Nå!
Trekk!
Fyr!
Stans!
Klar!
Fyr!
På mitt signal!
Kom igjen...
kongen av England.
-Lenge leve kongen. -Lenge leve kongen.
-Min herre.
-Gud signe kongen. -Lenge leve kongen.
-Gud signe kongen.
-Lenge leve kongen. -Lenge leve kong Henrik.
Min herre. Fangene vi tok, overfaller oss.
Jeg frykter at vi ikke kan holde styr på dem om de omgrupperer seg.
Drep alle sammen.
Hans Majestet kong Henrik av England.
Sett deg hos meg, Deres Majestet.
Vær så snill.
Jeg liker å få sol på huden, men ikke for meget.
Det er farlig å få for mye.
Samtalen vi nå skal ha,
er en samtale mange har hatt før oss,
og som mange vil ha igjen i flere århundrer fremover.
En samtale mellom forfengelige menn og menn med gode hensikter.
Jeg håper at vi er menn med gode hensikter.
Jeg har selvsagt kommet hit for å tilby deg min overgivelse.
Ber du om noe fra meg i gjengjeld?
Nei.
Men jeg har dog et forslag til deg.
Du får min datter Katherines hånd.
Gift deg med henne.
Det er forunderlig at de store historiske hendelsene
så ofte springer ut fra bagateller i familien.
Det våger jeg ikke å komme inn på her,
forholdet mitt til min sønn og ditt med din far,
det er slike ting som gjør at vi sitter her vi sitter i dag.
Vi leder land og folk,
men likevel er det familien som fører oss fremover.
Familien sluker oss.
Jeg kondolerer for tapet av din venn, sir John.
Dette tapet er nok tungt for deg.
Takk, William. Din lojalitet har vært til stor trøst.
Du har vist deg å være en verdig konge.
Jeg vil si at du har vist deg verdig som en av Englands største konger.
Deres Majestet. Folket har samlet seg utenfor.
Det hører jeg.
La oss være alene.
Sett Dem, Deres Majestet.
De er så vakker.
Jeg kommer ikke til å snakke fransk mer. Nå må vi snakke engelsk.
-Det kan jeg ikke. -Det lærer De.
Jeg lurer på hvordan ekteskapet vårt vil utarte seg.
Det er mye jeg lurer på om mange store spørsmål.
De må fundere på ekteskapet, med en kvinne De vet så lite om.
Jeg underkaster meg ikke deg. Du må gjøre deg fortjent til min respekt.
Det forstår jeg.
-Gjør du det? -Ja.
Føler du at du har oppnådd noe?
-Hvordan da? -På hvilken som helst måte.
Jeg har oppnådd det min far aldri klarte. Forent kongeriket over vår felles sak.
Du har oppnådd å få et øyeblikks pusterom.
En enhet bygget på falske foregivende vil aldri råde lenge.
Hvordan har mine bestrebelser blitt bygget på falske foregivende?
-Hvorfor gikk du til krig mot Frankrike? -Din far ba om det.
Hvordan ba han om det?
-Han sendte en snikmorder. -Det stemmer ikke.
Planen var ikke å drepe deg.
Hvordan vet du det?
Fordi jeg var med min far da han fikk høre om angrepet ditt.
Jeg kjenner ham godt nok til å vite at reaksjonen var ekte.
-Hvordan reagerte han? -Han lo.
Han lo veldig mye, sa at du måtte være full.
Faren din er en gærning.
Han er kanskje gal, men han er ekte.
Galskapen gjør ham ekte. Han sier bare det han vet.
Derfor er han elsket.
-Da sendte broren din snikmorderen. -Broren min?
Han var for dum til å klekke ut noe sånt.
-Hva var den egentlige årsaken? -Vet du om ballen han sendte?
Ballen han sendte meg?
En ball?
-Sendte han deg en ball? -Hvorfor stiller du spørsmål ved motivet?
Din fars styre er urettmessig. Han har ikke krav på tronen.
Alle monarkier er urettmessige. Du er selv sønn av en tronraner.
Det virker ikke som du har en forklaring på det du har gjort.
Du har gytt blodet til så mange kristne, men likevel
ser jeg bare en ung, forfengelig og dum mann
som lett lar seg irritere.
Så lettlurt.
Nå må jeg forlate deg.
Forsiktig.
Denne dagen må vi nyte i fulle drag, min venn.
En folkemengde har samlet seg til ære for din seier.
Det er disse sjeldne øyeblikkene en konge lever for, ser jeg for meg.
Fordypet i egne tanker har jeg glemt å spørre deg om din familie.
Dine tanker er ikke uvesentlige.
-Du har to sønner? -Det har jeg.
Og din kone tar seg av godset i ditt fravær.
Det gjør hun.
Du driver med sau.
-Du lager ull. -Som min far før meg.
Hvor mange har du?
Sist jeg talte var det 4000. For det meste Dorset-sauer.
Hvor mye jord har du?
For å være ærlig er jeg ikke helt sikker.
Men hundrevis av nydelige, nydelige mål.
Hvor mye jord har du annektert i Frankrike?
Slutt.
Nå som Frankrike er vårt, hvor mye av jorda der tilfaller deg?
Det er ikke avgjort ennå. Erobringen skjedde så nylig.
-Hvorfor spør du... -Bli der oppe.
Bli der oppe.
Hvorfor kom snikmorderen til deg?
-Det husker jeg ikke. -Du må bøte for fiaskoen din.
Så mye har skjedd de siste månedene.
Noe så vesentlig burde stikke seg frem fra tidens tåke.
-Ikke? -Så klart.
La meg tenke tilbake.
Var det på gaten?
-Kom han til deg på gaten? -Ja, det var på gaten.
Han henvendte seg til meg på en høyst merkverdig måte.
Fortell meg hvorfor du spør om dette, min herre.
Bli der oppe.
-Visste han hva du het? -Tror ikke det.
Visste han hvem du skulle møte?
Nå blir minnet klart for meg.
Han overga seg til slottsvaktene,
jeg fikk beskjed om det og ble ført til ham.
Ikke på gaten, altså?
Nei, ikke på gaten. Om forlatelse.
Jeg ble bedt om å komme til cellen hans.
Har det oppstått et problem, Hal?
Ja, et problem har oppstått.
Nå vakler det foran meg på den dumme lille taburetten.
-Jeg forstår ikke. -Slutt å spille skuespill.
-Jeg forstår ikke. -Slutt å spille skuespill!
Jeg har gitt deg det du ville ha, gutt! Har jeg ikke det?
Ville du ikke ha fred?
Det er sånn man skaper fred.
Den skapes gjennom seier.
Hør her.
Dette er lyden av fred.
Dette er lyden av din fred.
Det er lyden av din storhet.
Jeg ber deg ikke om noe...
annet enn at du alltid sier sannheten til meg.
Alltid.
Lover du meg det?
Det gjør jeg.
Kong Henrik!