NETFLIX PRÆSENTERER
TIDLIGT I DET 15. ÅRHUNDREDE
Hvortil, min ven?
Du kravler den forkerte vej.
Vinden, du mærker, kommer fra England.
Skotland er den vej.
Mine herrer.
Jeg beklager, at I måtte vente.
Jeg ved, I har rejst langt og med megen møje.
Jeg håber, I ved, at denne uro blandt borgerne
optager mig både nat og dag.
Jeg kan forstå...
at det var en indædt kamp mod skotterne.
Det var det, min fyrste.
Vi mistede omkring 300 mænd.
Min gode Hotspur, du ledte angrebet.
Tog I nogle fanger af betydning?
Mange.
-Er de på vej? -Nej.
Og hvorfor er de ikke blevet bragt direkte til mig?
Hvorfor betaler du ikke løsepenge for fætter Mortimer?
Du må tale højere, min dreng.
Jeg er en gammel mand.
-Mine ører er fyldt med hår. -Fætter Mortimer holdes fanget i Wales.
Hvorfor nægte at betale løsepenge?
Jeg nægter at betale, fordi jeg ikke tror, han er fange.
Jeg tror snarere, han er forræder.
Han har sluttet sig til oprørerne.
Han har forrådt England og er nu min fjende
og derfor også din fjende.
Er du enig i mit sammendrag, unge Hotspur?
-Nej. -Min dreng...
Det er en gammel galnings tågesnak.
Harry, vær sød at stoppe.
Nej, lad ham tale.
Jeg ønsker at høre ham.
-Min fyrste... -En gamlings tågesnak
så fyldt med had og mistillid, han ikke længere har nogen dømmekraft,
ikke kan se udover sit eget uhyrlige slot.
Min familie har tjent Dem.
Vi hjalp Dem. Og kæmper stadig for dig. Det gjorde Mortimer også.
Og mens De nu savler over den kyllingevinge,
sidder han fængslet og afventer skamfering af de walisiske hekse.
Min fyrste, undskyld min søn.
Han skal hvile.
Vi kommer kun for at bede om din hjælp til Mortimers løsladelse.
Vi har gjort alt for Englands bedste.
Men vores land er mere hærget af krig end nogensinde.
Skotterne er ikke færdige. Waliserne er lige begyndt. Og for hvad?
Hvorfor tror De, det sker, gamling?
Hvem er mon ansvarlig for det?
Kyllinger kan ikke flyve.
Jeg har set én...
baske nok med vingerne til at krydse et hegn.
Så er den fri.
Men det samme er rævene.
Du har ret, unge Percy. Jeg skylder dig mangt og meget.
Jeg skylder din familie mere.
Men hvis jeres skotske fanger
ikke bliver bragt til mig hurtigst muligt,
hænger jeg dig kraftedeme.
Er det forstået, unge Percy?
Deres Majestæt, tilgiv os.
Sikken ond dreng.
Han forråder mig, det ved jeg.
Hvis bare han var min søn.
Hal.
Hal?
Hal.
-Hvad? -Falstaff er kommet til skade.
Ja. Se selv.
-Hvordan kom I ind? -Døren stod på klem.
-Nej, den gjorde ej. -Jo, den stod på klem.
-Det gjorde den ikke. -Hvordan kom vi så ind?
Beskylder du mig for at have lavet en hemmelig nøgle?
Ja.
Falstaff er kommet til skade, Hal. Vil du reparere?
Nej.
Åh nej.
Deres Højhed.
Der er en nyslået mønt i betaling.
Spar mig dine mønter.
Jeg forlanger din uforbeholdne loyalitet.
Den har du allerede.
Du er en blød forhandler.
Hej! Du spilder god vin.
-Jeg holder det rent. -Her.
Det ser varmt ud.
Gør det.
Prins Henry.
Hvem er du?
Vi er fra hoffet. Vi vil gerne tale med Dem i enrum.
Hvorfor?
I enrum, herre.
I enrum midt i Eastcheap?
Skal jeg bede alle om at holde sig for ørerne?
Vær så venlig.
Hvad er der?
Din far, Hans Majestæt Kongen...
Din far, Hans Majestæt Kong Henry, er syg.
Han sender bud efter Dem.
Vend blot direkte tilbage til slottet
og fortæl ham, at buddet ignoreres.
Anmodningen er af presserende karakter.
Fortæl ham, at det presserende også blev ignoreret.
Frue, det er tid til at tage afsted.
Hvorfor?
Dagen er begyndt. Se selv.
Den er godt i gang derude.
Du går glip af den.
Stå op. Det er vigtigt, du tager afsted.
Sådan skal det være.
Løft armene.
Godt.
Du skal have ordnet den dør.
Hvad er der?
Besøg Deres far?
Forsvind.
Hvis Deres far virkelig er syg nok til at sende bud efter Dem,
må De besøge ham.
Hellere fortryde at have gjort det
end ikke at have.
Hvis Deres far er syg, uagtet Deres følelser for ham,
må De besøge ham.
Men...
Jeg siger det ikke af hensyn til kongen,
men af frygt for den druktur, De givetvis kaster Dem ud i,
hvis De afslår hans anmodning, og han skulle dø,
uden at De fik gjort regnskabet op.
Jeg frygter, en sådan druktur kan gøre selv mig til skamme.
Gør det. Om det så er mit eneste råd, du følger.
Jeg anerkender det pres, Deres finanser er under,
men jeg tænker på, om Lollardys korruption
er grunden til dette forslag,
at kirken skulle bebyrdes med beskatning for at lette problemer,
der ikke er kirkens skyld.
Deres Majestæt.
Henry, prins af Wales.
Min søn.
Kom ind.
Mit liv nærmer sig sin naturlige slutning, og alligevel
fremstår jeg ved bedre helbred end dig.
Tiden er inde til, at vi skal drøfte
spørgsmålet om
min tronfølge.
Du bliver ikke konge.
Selvom du er min ældste søn,
kommer du, af grunde, som alle her kan se
og lugte,
ikke til at arve kronen.
Det er ikke mit ønske.
Det privilegium og ansvar
tilfalder i stedet din bror Thomas.
Han er blødsøden, men han er ivrig.
Han skal lede min hær mod den nys forræderiske Harry Percy.
Jeg antager hverken, at denne nyhed kommer som en overraskelse eller en skuffelse.
Men det er min pligt som konge
og far
at sige det direkte til dig.
Hvornår står kampen?
Jeg drager ud i morgen.
-Vi kæmper ved ugens udgang. -I behøver ikke kæmpe.
Det er ikke dine fejder.
Jeg har sagt...
hvad du blev hidkaldt for at høre.
Forlad os.
-Deres Højhed. -Stop.
Lord Dorset.
Er dine mænd klar?
Det er de, herre.
Godt.
Fortæl mig om dine forberedelser.
Herre.
Hvorfor er du her?
Jeg tillader ikke denne ravage.
Jeg vil stoppe det.
Dette er min krig.
Står det til mig, er der ingen krig.
Dig. Kom her.
Herre.
Du hører ikke til her.
Tag ud til oprørslejren, og giv besked til Percy Hotspur.
Sig, at prins Henry udfordrer ham, mand mod mand.
Ham og jeg.
Vi kæmper i stedet for vore hære.
Javel, herre.
Hvem tror du, du er?
Jeg er ingen for dig.
Jeg kæmper mod ham.
Og jeg besejrer ham.
Det gør du, min dreng.
Men det går ikke.
Prinsen taler ikke på vegne af sin far.
Du er ivrig efter at kæmpe, min dreng.
Og det kommer.
Og vi vil kæmpe ved din side.
Vi brænder dem ned.
Vi brænder Henrys styre ned til grunden.
-Du hører ikke til her. -Du kender ikke til krig, Thomas.
-Jo. -Nej, du gør ej.
Du er hvervet til vores faders galskab
til unødvendige krige.
De mænd er ikke vores fjender.
-Vores fader har gjort dem til det. -Hvorfor er du her så?
Du misbilliger vores sag,
men dog føler du det nødvendigt at stjæle billedet fra mig.
Jeg prøver ikke at tage æren, bror. Jeg prøver at redde dit liv.
Undskyld mig.
Vores sendebud er tilbage fra oprørerne.
De har afvist prins Henrys tilbud.
De vil kæmpe.
Hvor er Henry? Jeg vil kæmpe mod ham i vores hæres sted.
Nej.
Hans tilbud blev afslået.
Tilbudet er genovervejet.
Jeg sagde nej!
Hvorfor gør den lille hund?
Hvor er den store hund?
Det skal ske.
Her står det horende fjols.
Krigen er unødig, Percy.
Min far dør snart. Dine klager dør med ham.
Frygt ikke vores lille strid, unge Hal.
Jeg dræber ham hurtigt.
Din far...
er Englands plage.
Kom an, store hund.
Sådan ender dit hoved en dag,
kastet for fødderne af en mand, der var din bror.
Kom med mig, Thomas.
Forlad slagmarken.
Efter du har stjålet trofæet?
Det er det her, der vil blive talt om i morgen.
Slagmarken var min.
Den skulle markere min magt.
I stedet markeres den af dette hoved.
Dette forpulede hoved.
Flyt dig.
John.
Forsvind.
Tag dig hellere af din ellers veludrustede ven.
Hans liv har taget en ynkværdig drejning.
Beale.
Hal har kastet op igen.
Goddag ven.
Ofte har jeg set mænd i din tilstand.
Jeg har ofte selv været i den.
Trods al vor jubel over mod og mandshjerte,
er der intet, der mærker en for livet, som at slå ihjel.
Aldrig har jeg følt mig så gemen, som når jeg står sejrrig på slagmarken.
Sejrsrusen aftager hurtigt.
Det, der bliver hængende lang tid efter, er altid ubehageligt.
Aldrig igen.
Ti stille, gamle mand.
Vær sød at tie stille.
Jeg tier aldrig stille, Hal.
Aldrig.
Aldrig nogensinde.
Ud.
Herre.
Hvad vil du?
Det er et presserende anliggende.
Så bør du skynde dig.
Vær så venlig, herre.
Det er Deres far.
Han er døende.
Den lokkemad virker ikke længere.
Vent udenfor.
Jovist...
Deres far har skabt mange problemer for kongeriget,
og jeg frygter det kaos, der kan opstå i hans fravær.
England har brug for en konge, og jeg tror, at Deres følelser,
at De måtte trække væk fra ham, netop er, hvad dette land har brug for.
De skal være konge.
Hvorfor siger du det til mig?
Tal med Thomas.
Bliver han ikke din nye konge?
Det er desværre ikke muligt.
Deres bror blev dræbt i Wales.
Efter De besejrede Percy Hotspur,
skyndte unge Thomas sig videre til slagene mod vest.
Her mødte han sit endeligt.
Det siges, at han udviste stort mod.
Hvor er han?
Hvor er det uhyre?
-Forsvind. -Kongen trænger til hvile.
-Det får han snart. -Han er døende.
Forsvind.
Kan du mærke kulden?
Usling.
Hal.
Du er nødt til at overtage tronen, Hal.
Vil du ikke nok?
Du er nødt til at overtage tronen, Hal.
Jeg ved ikke, hvad jeg har gjort.
Ved ikke, hvad jeg har gjort.
Du ved ikke, hvor du ryger hen.
Så dette er mit tilbud,
en velsignende lindring,
en frygtelig ulykke.
Du skal lide den ydmygelse at tjene mig,
den trodsige søn, du har forhånet.
Men vid, at du vil blive passet på af en helt anderledes konge.
Hvad er det her?
Hvem er du?
Jeg er mig.
Hvem er du?
Hvad laver du her?
Du vækkede mig lige fra, hvad jeg lavede.
Stå straks ud af den seng.
Hvem er du?
Hvor er Hal?
Denne bygning og dens indhold tilhører Englands konge.
Du er her uden tilladelse, og jeg beordrer dig at forsvinde.
Hvilken konge af England?
Amen.
Hil dig, kong Henry.
Kong Henry!
Kong Wenceslaus af Bøhmen
overrækker sin gave til kong Henry af England.
Må han leve sundt og længe.
Smukt.
I ved nok alle,
min lillesøster Philippa er med os i dag.
Danmarks dronning.
Jeg er glad for, at hun og hendes mand, den gode kong Erik, er rejst helt hertil.
Modtag denne vase, min kære.
Lad dens skønhed symbolisere din egen og dernæst Englands skønhed.
Mange tak, herre.
Hans Ophøjethed, dogen af Venedig, overrækker denne gave til Deres ære.
Her står, det er en fugl fra Konstantinopel.
En fugl? Død, formoder jeg.
Tillad mig, herre.
Unaturlig mekanik fra kristendommens ydergrænse.
Et vidunder.
Den tilhører min fætter Cambridge.
Du er den, jeg har kendt længst ved dette bord.
Jeg har kendt dig længere end min lillesøster.
Vi er vokset op sammen. Du er som en bror for mig.
Så det sømmer sig, at du får denne magiske fugl.
Lad os håbe, dens magi ikke er sort og ugudelig.
Fra dauphinen, søn af Hans Majestæt, Charles, Frankrigs konge.
En bold.
Der følger ingen besked med fra dauphinen?
Nej, herre.
Den gave beholder jeg.
Den er sendt til mig.
Til den dreng, jeg engang var.
Bolden er en hån mod Dem og Deres kongerige.
De er nødt til at svare.
Husker du, hvordan jeg som prins fordrev tiden?
De tilbragte tiden i velovervejet afsavn.
Jeg drak og klovnede rundt.
Er der ikke en smule sandhed i denne spøg?
Hvorfor give dauphinen det raserianfald, han ønsker?
Det ville ikke være uberettiget
at besvare en sådan fornærmelse med magt.
-Det ville vise styrke. -Jeg sætter pris på dit anstød,
men min styrke ligger ikke i at puste mig op ved den mindste spøg
som en ugudelig, mekanisk fugl.
Find ud af det her. Det er det, der haster.
Borgerkrigen har ruineret os.
Krig tømmer lommerne som få andre ting.
Krigen må stoppe.
Og det kommer den til med en forsoning.
Vi benåder vores fjender.
Og vi betaler Mortimers løsesum og får ham hjem fra Wales.
Jeg skriver selv benådningerne.
Folk skal vide, at det betyder meget for mig.
De skal vide, at de var min fars fjender, ikke mine.
Bestemt, herre.
Hvordan lyder den strategi?
Gode reformer kan bedst udføres ved regimeskifte.
Hvis De ønsker at forfølge det,
så ja, herre,
nu er det rette tidspunkt.
Blev du forsonet med vores far før hans død?
Der var ikke brug for forsoning.
Han skændte sit kongerige usigeligt.
Roen sænker sig, når han dør.
Jeg spørger ikke om kongeriget.
Hvad med dig?
Jeg vil stoppe urolighederne.
Se rundt om bordet fra i går.
Se ansigterne på de mænd, der sidder ved det.
Jeg kan mærke den ro, du taler om.
De ønsker dig vist det bedste.
Men deres egne kongeriger skinner ud af øjnene på dem.
Forstår du, hvad jeg mener?
Jeg har været længe væk og tager nu hjem til Danmark.
Men jeg har fået indsigt i hoffets gøren og laden der.
Gang på gang har jeg set, at ingen nogensinde siger hele sandheden.
Træd varsomt, kære bror.
Jeg taler om Charles af Frankrigs krav på at være landets rette enehersker.
Ifølge den saliske lov ophæves tronfølgen, hvis Frankrigs krone tilfalder en kvinde.
Det betyder, at herredømmet i kvindens slægt retteligt ikke skal
tilfalde hendes afkom.
Den saliske lov, der gælder i Frankerriget,
og er forankret i dette område er derfor ikke
forankret, eller overhovedet gældende,
i Frankrig, men i Franken,
som ligger mellem floderne Elben og Saale.
Jeg hævder, at det derfor følger af den saliske lov,
under hvilken fransk suverænitet er ranet fra den rettelige slægt...
Tre gange, hvilket jeg kan vise, har Frankrig påberåbt sig loven til
-at forbyde en kvindelig tronfølger... -Med al respekt.
Ja, herre?
Det er umuligt for mig at følge med.
Herre, jeg betvivler den såkaldte franske konges krav
på den tronen, han sidder på.
Er det sandt?
Det forvirrer mig, hvorfor du fortæller mig det?
Jeg ønsker blot at støtte dit krav til Frankrig,
hvis der bliver behov for at bruge magt.
Og du tror, det behov snart opstår?
Jeg...
Herre...
for at være forberedt, er det altid klogt...
Forberedt?
Går vi i krig mod Frankrig, sker det ikke på grund af et uforståeligt digt.
Frankrig var en af din fars store mål.
Var han ikke kørt fast i borgerfejder,
ville han med sikkerhed have angrebet.
Og så videre til Jerusalem.
Jerusalem?
Vi skal helt til det hellige land?
Og overtage resten af kristendommen på vejen.
Jeg er ikke min far, ærkebiskop.
Det burde efterhånden være tydeligt.
Vi må tilgive vores ærkebiskop.
Han er langt fra en dygtig taler.
Man skulle ellers tro, at veltalenhed ville være et krav i det embede.
Hvorfor taler ærkebiskoppen om krig mod Frankrig?
Vi er vidner til en voksende uro, som vi skal være påpasselige omkring.
Jeg bifalder Deres mådehold.
Efter så mange års strid,
viser De Dem at være mere end blot Deres fars søn.
De ønsker at være konge for folket.
For at nå det, må vi sikre os,
at du ikke er uvidende omkring folkestemningen.
Og hvordan er den stemning?
At Frankrig spotter os.
Er du enig i det?
Det er en fantasi.
Men det betyder ikke, det ikke føles ægte.
Hvor skal du hen?
Ækelt.
Vi kan ikke besøge Hooper.
Jo, vi kan.
-Hun vil ikke tage imod dig. -Jo.
-Nej! -Jo.
-Nej. -Jo!
Du er ikke velkommen.
Medmindre du vil betale din gæld.
Jeg har betalt.
Du har betalt en brøkdel.
Og formodentlig er pengene fra et tyveri.
Løgne.
Du er heller ikke særlig god til at stjæle.
Løgne.
Hvor vover du at tale sådan til mig?
Hvorfor er du så grov mod den mand,
der har størst sandsynlighed for at få dig ud af dit rottehul?
Det har du måske glemt.
Jeg har bekendte i rigets højeste lag nu.
Du kunne ligeså godt have fornærmet kongen selv.
Tænk lidt over det.
Taler du om Hal?
Hvor er han?
Hvor er Hal?
Hvor er vores konge?
Han har været væk i ugevis. Hvor er han?
Det lader til, at det er dig, der er blevet glemt.
Det lader til, at din flirt med rigets højeste lag,
var kortlivet i og omkring hans stinkende brækspand.
Du var vist ikke andet end midlertidig passer af en prins' opkast.
Hold mund.
Tænk lidt over det.
-Nell, sir John er i en uheldig periode. -Nej, jeg er ej.
Find en, der kan betale for dig.
Jeg gør det ikke.
Hoved.
Hvem er du?
Han søger asyl til gengæld for hans fortælling.
Jeg tror sagtens, det kan arrangeres.
Kan det eller ej? Du er kongen, ikke?
Det kan arrangeres.
Jeg er sendt af den franske konge for at dræbe dig.
Har Charles selv sendt dig?
Er du helt sikker?
Jeg kender ordrens udspring, ja.
Fra kongen.
Hvordan lød ordren?
At jeg skulle dræbe kongen af England.
Hvordan?
På en hvilken som helst måde.
Man kan dræbe en mand på mange måder.
Det er mit talent...
at dræbe mænd, der ikke forventer det.
Nu, hvor jeg ønsker
at skabe et nyt og fredeligt rum, kongeriget kan ånde i,
er jeg ikke interesseret i at optrappe fjendskab.
Dette er en krigshandling.
Vi deler Deres længsel efter fred, herre,
men at se bort fra så formastelig en aggression,
vil blive set som en svaghed.
Det er ikke småting. Det er en snigmorder.
Synes du, jeg er svag, retspræsident?
Nej.
Jeg taler om riget.
Hvad riget ser.
Og hvordan ser riget på den væsel, der ligger for vores fødder?
Hvis Frankrigs modvilje mod Dem er stærk nok til at sende en snigmorder,
vil det kunne mærkes i gaderne, både deres og vores.
Folk får det at vide.
Vi deler Deres bekymringer.
Men i dag kræver det mere end harmoni at skabe fred.
Det kræver styrke og selvsikkerhed.
De kvaliteter kan kun have deres udspring i Dem,
kongen.
Vores konge.
Skriv disse ord ned...
til kong Charles af Frankrig.
Snigmorderen, du sender, kan kun tolkes som en spæd krigserklæring.
Hvis det er Deres intention,
så lad det være offentligt kendt
og stop disse frygtsomme snigløb, De indlader Dem på for tiden.
Hvis det er krig, De ønsker,
så send hele Deres hær.
For en enlig, fej snigmorder
skal ikke styrte denne kong Henry V af England, De sådan undervurderer.
Fyld den med kanonkugler og send den til Frankrig.
-Hvem der? -En franskmand, herre.
Han ønsker at tale med Dem i enrum.
Om hvad?
Det ville han ikke sige.
Jeg spurgte ham.
Min konge har sendt mig for at finde folk, han kan stole på.
Han mener, der skal føres en diskret diskussion.
Hvilken diskussion?
Han mener, at Englands nye konge skal diskuteres.
Kun jeg og lord Grey blev opsøgt.
Vi vidste ikke, hvor vi skulle henvende os med det, vi hørte.
Vi ved alle, at der er et problem.
Vores konge har et dårligt renommé.
Har den franske konge lært dig det?
Er han ikke taknemmelig
for unge Henrys milde reaktion på hans provokation?
Han hævder ikke at kende noget til snigmorderen. Han nægter sig skyldig.
Hans plan gik i vasken. Selvfølgelig vil han vaske hænder.
Årsagen uagtet,
har de udtrykt stor bekymring
hvad angår kongens mentale styrke.
Nu kan vi vel stole på dette sendebud, ikke, Cambridge?
Det vil jeg mene.
Charles ønsker at detronisere vores konge.
Problemet er ikke Frankrig.
Det er blot en påmindelse om en mere general galskab.
En dreng, der nyligt var en fordrukken tølper
fra Eastchaps kloakker bærer nu Englands krone.
Hvad skal der blive af os?
Hvad sker der, når ulovligheder tilgives, som var de blot taktløsheder?
-Når forrædere... -Ja, lord Grey, du...
Dine bekymringer er berettiget.
Og de er talrige.
Der må gøres noget.
Der vil blive gjort noget.
Giv mig ro.
Sådan er en konges byrde.
En konge må træffe beslutninger,
som mindre betydelige mænd hverken er villige eller i stand til.
En konge står i dilemmaer,
mindre betydelige mænd aldrig kommer ud for i hele deres liv.
Gid, det ikke var sådan.
Men problemer...
og det er min erfaring,
problemer, der ikke tilses,
har for vane at blive til kriser.
Du har mulighed for at forene landet, Hal.
I sandhed.
Du har løftet dets humør med potentiale.
Men potentiale skal aktualiseres.
Potentiale må aldrig være et mål i sig selv.
Fra og med i dag er vi i krig med Frankrig.
To gange er tvivlen kommet hende til gode.
Denne tredje krænkelse bliver besvaret.
Og for at skylle de franske rotter ud af deres reder,
vil jeg nu lade dem vide, at vi er i krig.
Lord Grey.
Cambridge.
Jeg ville bede jer overbringe budskabet til Frankrig, givet...
jeres fortrolighed med modtageren.
I morgen vil I være optaget af andre ting.
Hvordan det, herre?
-I morgen får I hugget hovederne af. -Nej.
Jeg har valgt at sende jer til helvede som fortrop
for de mange franskmænd, der snart skal finde plads dernede.
Du var min ven engang.
Jeg er din ven...
fætter.
Alle ud.
Nu.
Dig.
Bliv.
Dig.
Ud.
Det her er mit sted.
Værtinden kan blive.
Jeg vil ikke hoppe og springe for dig.
Og for ikke at betræde ussel jord, svor jeg aldrig at gå igen.
Jeg ved, at jeg har forsømt dig, John.
Et nyt kapitel i mit liv begyndte, før det gamle kunne afsluttes.
Disse bekymringer er udelukkende mine.
Men det, at dette er første gang,
jeg har kunnet sige dem højt for andre en mig selv, siger en del.
Det vidner om ensomheden i mit embede.
For at holde kursen, har jeg måttet rådslå mig med mænd,
hvis loyalitet jeg betvivler konstant.
Konstant.
Jeg har brug for mænd, jeg kan stole på.
Jeg er her, fordi du er min ven.
En konge har ingen venner.
En konge har kun følgere og fjender.
Jeg beklager, at mit besøg...
gør dig sorgfuld.
Hal.
Jeg kommer med dig.
Jeg beder bare om en tjeneste til gengæld.
Betal min regning hos den lede heks.
Vil du gøre det?
Lad os byde de nyankomne velkommen.
Hør os nu med vanlig ro, med samlet sind, skærpet.
Sammen...
bringer vi Frankrig til fald.
Sammen...
vil vi tvinge hende i knæ.
Kaptajner, for at gøre det,
vil jeg introducere jer for felttogets nye marskal.
Sir John Falstaff.
Sir Johns krigserfaring behøver ingen fremsigelse.
I kender ham.
Nogle af har haft den ære at kæmpe med ham.
Andre har hørt om hans bedrifter.
Jeg har bedt sir John om hjælp af en eneste grund:
han respekterer krig, som kun en mand, der har set dens uhyrligste form, kan.
Han hungrer ikke efter den,
men møder den med bister alvor, som I og jeres mænd bør ønske jer.
Velkommen og tak, gode herrer.
I er alle vel mødt.
Dejligt.
Er du klar til det, der venter?
Man er aldrig klar på, hvad der venter.
Skrub af!
Tror De, sir John er egnet til at føre an?
John er en god mand.
De møder os til havs eller ved landgang.
Det får vi snart at se.
Du skal hvile dig.
John.
Tak.
For hvad?
Fordi du er her.
Sammen med mig.
Det er billigt sluppet
for at undgå den afskyelige Hooper-kvinde.
Hvil dig, min herre.
Vi går i land hurtigt!
Tjek alle bygninger.
Her er ingen!
Hold øje.
-Ingen her! -Tomt.
Kom så. Hurtigere.
Lys.
Træk!
Vi må storme slottet.
Det bliver blodigt. Vi kommer til at miste folk.
Sådan er krig. Blodig og kynisk.
Vi aner ikke, hvor godt forsynede de er bag murene.
Belejringen kan vare i månedsvis, og så lang tid har vi ikke.
Hvis så mange mænd skal blive her, vil de dø af sult og sygdom.
Sir John.
Krig er...
blodig og kynisk.
Ja.
Ærkebiskoppen er ankommet.
De kan vel ikke vente her, indtil de beslutter sig for at komme ud?
Det er den præcise definition på en belejring.
Hvor længe tager det? Det kan vi vel ikke vide.
Det er også meget normalt for en belejring.
-Jeg sender ikke mændene op ad bakken. -Hvorfor?
Jeg vil ikke ofre mine mænd så åbenlyst på spekulationer.
Hvorfor så ikke bare gå udenom?
Hvis de vil gemme sig på slottet, hvorfor går De så ikke bare udenom?
Så velbevandret i krigskunsten.
Vi er nødt til at indtage byen, ærkebiskop.
Vi må skabe et fodfæste her,
til vores forsyningslinjer fra England.
Glem ikke, at jeg har skrevet under på denne krig.
Jeg har interesser her.
Og jeg skal høres.
Ikke i dag, ærkebiskop.
Herre.
De har overgivet sig.
Vores diskussion har været forgæves.
Ligesom ærkebiskoppens brægen.
Sejren er jeres.
Vi beder kun om, at kvinder og børn går fri.
Mange er sultne og sårede og bliver syge.
Efter gennemsyn af slottet ser jeg ingen grund til at nægte jer det.
Evakueringen skal ske i aften,
hvor du også skal samle jeres mænd som fanger.
Kom.
Han vil sinke os.
Hvem vil det?
Vi har fået nys om, at dauphinen er på vej.
Han vil mødes med Hans Majestæt.
-Vi kender ikke hans hensigter? -Vi ved kun, at han vil mødes.
Jeg håber, hans hensigt er, at meddele sin fars kapitulation.
Jeg anbefaler, vi ser bort fra hans komme og rykker videre.
Vi må udnytte deres forvirring.
Sir John, dit råd.
Jeg har aldrig mødt denne franske prins.
Jeg ved intet om hans hensigt.
Herre.
Han er her.
Deres Majestæt!
For Deres lille sejr.
Undrer du dig over, hvorfor jeg er kommet?
Gør du det?
Jeg er ikke kommet for at tilbyde kapitulation,
hvis det er det, du håber.
Jeg er kommet for at beskrive
dine sidste dage,
skrigene fra dine mænd,
mens de langsomt dør.
Og, De konge af England,
De virker opsat på at gøre Frankrig til dit nye hjem,
så lad mig hjælpe.
Jeg tømmer Deres krop for blod
og begraver den under et træ.
Et lille fransk træ.
Meget ungt, meget lille.
Det passer til Deres forstand, når De kommer hertil.
Lille.
Måske er Deres...
Deres nosser må være store, ikke?
Enorme nosser.
Enorme nosser med en lillebitte pik.
Og lyden af jeres grædende koner og børn
vil lulle mig i søvn hver nat.
Hørte De, hvad jeg sagde?
Det gjorde jeg.
Det var rørende.
Sir John, lad os gå en tur.
Godnat.
Gør mændene klar til afgang.
Spild ingen tid.
Løb!
Tys. Stille.
Hej, lille dreng.
Vær ikke bange.
Du skal aflevere en gave til din konge.
Vil du gøre det for mig?
Dygtig dreng.
Nej!
Fordobl vagterne til 20 meter i nat.
Tre timer per vagt.
Mændene skal være vågne. Enhver der sover, får stukket øjnene ud.
Enhver der taler, mister tungen.
Og henret alle franske fanger i vores følge.
Efterlad deres lig spiddede ved flodbredden.
Jeg adlyder den første ordre.
Den anden...
du må selv udføre den massehenrettelse.
Hvad sagde du?
Sådan en mand er du ikke.
-Hvor vover du at trodse mig? -Sig, hvad du føler herinde.
Hvor vover du at trodse mig? Jeg er kongen.
Hvor er Falstaff, den frygtløse kriger man hører så meget om?
Du har været tavs siden vi gik i land.
Jeg er åbenbart min egen cheftaktiker, hærfører og rådgiver.
Hvor er den frygtløse kriger Falstaff?
Jeg taler kun, når der er noget at sige.
Alt for ofte har jeg set mænd i krig
opfinde opgaver,
som kun fører til tom hæder og massakrerede mænd.
Sådan er jeg ikke.
Du har valgt at føre denne krig.
Jeg sprætter bugen op på dig lige nu.
Sådan er du heller ikke.
Godaften, herre.
D'herrer.
Lord Dorset, kald din hurtigste rytter frem.
Skal ske.
Dartmouth!
Hvad kan jeg hjælpe med?
Fortæl mig, hvad der er bag den bakke. Kom direkte tilbage.
Vi er både i undertal og dårligere placeret.
Skråningen er i deres favør.
Vi står dårligere, fordi vi skal angribe.
Deres tropper vokser, jo mere vi venter, og med den vores ugunst.
Deres bueskytter er langt overlegne.
En fransk armbrøst taber til vores langbuer.
Alene af den grund vil vi svække dem ved et første angreb.
Yorks angreb i midten møder fire rækker riddere til hest.
Vores bueskytter halverer dem måske.
Men ikke otte rækker.
Ni. Ti. Flere.
De har ret, herre.
Jo længere vi venter, jo større ugunst.
Men vores ugunst har måske vokset sig for stor allerede.
Mange mænd er allerede håbløst syge og trætte af sult.
Hvad foreslår du, at vi gør?
Jeg foreslår, at vi overvejer at vende om.
Det er ikke det ønskede udfald, men det er udhulningen af vores hær heller ikke.
Jeg vil ikke tale på andres vegne,
men jeg ved, at jeg ikke står alene.
Hvem er enig med lord Dorset?
Du kan vinde dette slag.
Jaså, sir John?
Ja.
Og hvordan det, sir John?
Du kæmper uden heste og uden rustninger.
Fri os fra denne mand.
Deres forreste forsvar er en frontlinje af mænd til hest.
Mange rækker.
Alle er riddere.
Alle til hest, tungt rustede.
Jorden derude
ligger dybt og er allerede halvpløret.
Når det regner i nat, som det vil,
bliver jorden til en sump.
Med deres heste og rustninger
vil de sidde fast, de vil falde,
og de vil sprælle som biller på ryggen.
Det samme vil vi.
Ikke hvis vi rejser let,
uden heste og rustninger.
Fart og bevægelighed er vores fordel.
Og hvordan kan du være så sikker på, at det vil regne i nat?
Mit højre knæ værker. Det gør det kun, når der er regn på vej.
Spar os, herre, sæt en stopper for det vås.
Så skulle deres frontlinje møde os i mudderet.
Hvordan får vi det til at ske?
Med vores eget lille udrustede angreb.
Et falskt fremstød.
De vil modsvare det.
Vi gemmer vores tunge skyts til et hurtigt angreb fra flankerne.
Så lette kan de ikke narres. De bider ikke på et skinangreb.
Jo, de gør.
Vi rykker frem, de møder os i mudderet.
Vores kavaleri er i undertal. Det ved de.
De vil prøve at overvælde os ved at ramme os med fuld kraft,
uanset hvor lille, vores første angreb er.
Vores langbuer vil skabe kaos over dem fra oven.
Det kaos er til vores fordel.
Herre, jeg beder Dem, lyt ikke til den galskab.
Hvor erfaren er denne mand egentlig?
Han kæmpede for Richard for længe siden. Siden har han intet bedrevet
udover at ride med kompagnierne
og plyndre og plage.
Jeg har aldrig plyndret nogen, der ikke fortjente det.
Hvis det regner i nat,
kæmper vi i morgen.
Hvis denne plan er ugennemtænkt og spekulativ
og kun tjener at bevise dit værd,
så sig det venligst nu.
Alle planer er spekulative.
Og som sagt siger jeg dem kun højt, når jeg mener, jeg har ret.
Jeg føler det her helt ind i marven.
Jeg føler det i min knæskal.
Her sidder vi, aftenen før slaget, og jeg...
Jeg er bange for at tænke på,
hvad vi laver her.
Du gør klogt i at finde et svar på det.
Det fortjener mændene.
De har lagt deres liv i dine hænder.
Jeg ved ikke, hvilke kræfter, der har ført dig hertil,
men mændene har brug for dig,
og du har brug for dem.
De fortjener din vished.
Hvis du ikke kan give dem det,
så fortæl i det mindste en storslået løgn.
Du tror det måske ikke muligt,
men du er min ven.
Godnat, Hal.
Sov godt.
Vinden blæser fra nord.
Regnen er sendt fra England.
Hvorfor får du rustning på? Vi skal kæmpe uden.
Vores frontlinje skal lokke dem.
-Det må ikke være dig. -Det var min ide.
Nogen skal lede det første fremstød for at overbevise dem.
Mine mænd er samlet.
Jeg kan ikke lade dem udføre mit spekulative vås med god samvittighed,
uden selv kæmpe med dem, vel?
Jeg kæmper med dig.
Det er ædelt. Men du ved, det er umuligt.
Jeg er skabt til det her.
Enten dør jeg her eller i Eastchap med en flaske i hånden.
Og det her er en bedre historie.
Du har stadig ting, der skal gøres.
Du skal nok deltage i kampen.
Men lov mig, at du ikke træder til for tidligt.
Uanset hvad du bevidner derude.
Vi er nødt til at lokke dem alle derud.
Lov mig det, Hal.
Vind, min ven.
Måske kommer du så i humør til at drikke med mig.
Hvor er dauphinen?
Jeg takker dem for at tage imod mig, ædle herre.
Vær venlig at tale engelsk.
Jeg nyder at tale engelsk.
Det er simpelt og grimt.
Jeg har ventet hele natten og morgenen på Deres kapitulation.
Det havde sparet mig for megen uro, hvis den var kommet tidligere.
-Jeg ved, De ikke taler for Deres far. -Det gør jeg.
Jeg ved, De ikke taler for deres far, derfor kommer jeg til Dem.
Jeg overgiver mig ikke.
Alt for meget kristent blod vil flyde i dag. Så jeg foreslår følgende:
De og jeg kæmper, mand mod mand,
i vores hæres sted.
Hvis jeg taber, rejser mine mænd straks hjem.
Du får mit hoved.
Vinder jeg,
overtager jeg kronen efter Deres fars død.
Hvad siger De?
Er De bange, unge Henry?
Hvad siger De?
Er De bange for dette slag?
Det er der ingen skam i.
Red Deres mænd.
Red Deres egne mænd.
Det var Dem, der kom hertil. Til mig!
Overgiv Dem til mig!
Det kan jeg ikke.
I så fald, knægt,
lad os berømme slagmarken derude.
Denne lille landsby, Agincourt,
vil for evigt markere Deres umodne vanære.
Forventer I en tale?
Jeg kan kun én,
og det er den samme,
som hvis vi ikke stod på kanten af slagmarken.
Det er den samme tale, som hvis vi mødtes tilfældigt på gaden.
Jeg har altid blot drømt om én ting...
at se dette kongerige forenet under den engelske krone.
Alle mænd er født til at dø.
Det bærer vi med os.
Hvis i dag er jeres dag, så lad det være sådan.
Min er i morgen.
Eller min i dag og jeres i morgen. Det er lige meget.
Det vigtigste er, at I inderst inde ved,
at I i dag er det kongerige i forening.
I er England.
Hver og en af jer. England er jer.
Og det er pladsen imellem jer.
Kæmp ikke for jer selv, kæmp for den plads.
Udfyld den plads.
Gør det til væv. Gør det til masse.
Gør det uigennemtrængeligt. Gør det til jeres!
Gør det til England!
Gør klar, I store mænd. Kaptajner, herrer.
Gør klar, I store mænd!
For kongen og Skt. Georg!
Les imbéciles.
Bueskytter.
Bueskytter!
Bueskytter.
Bueskytter! Nu!
Træk!
Slip!
Stands!
Klar!
Slip!
Følg mig!
Så kom an...
De konge af England.
Hil kongen.
Herre.
-Gud velsigne kongen. -Hil kongen.
Hil kongen.
-Hil kongen. -Gud velsigne kongen.
-Hil kongen. -Hil kong Henry.
Min herre. De fanger, vi tog, er i oprør.
Vi kan måske ikke sikre dem, hvis hæren omgrupperer.
Slå dem alle ihjel.
Deres Majestæt, Henry, konge af England.
Deres Majestæt, sæt Dem her hos mig.
Vær så venlig.
Jeg nyder solen på min hud, men ikke for meget.
For meget er meget farligt.
Denne samtale, vi nu skal have,
har fundet sted mange gange før,
og vil finde sted mange gange endnu i de kommende århundreder
mellem forfængelige mænd og fornuftige mænd.
Jeg håber, at De og jeg er fornuftige mænd.
Jeg er rejst hertil for at tilbyde Dem min kapitulation.
Beder De om noget til gengæld?
Nej.
Jeg har dog et forslag til Dem.
De kan tage min datter Catherine
til ægte.
Det er utroligt,
at historiens største bevægelser
så ofte udspringer af familiebagateller.
På måder, jeg ikke vover at rokke ved,
har mit forhold til min søn
og Deres til Deres far,
ført os frem til, hvor vi sidder i dag.
Vi regerer begge over lande og folk,
og dog er det familie, der bevæger os.
Familie opsluger os.
Jeg kondolerer
for tabet af Deres ven sir John.
Jeg ved, det stikker dybt i Dem.
Tak, William.
Din loyalitet har givet trøst.
De har bevist Deres værd som konge.
Jeg vil endda sige, De har vist Dem at være en af Englands store konger.
Deres Majestæt...
folket er samlet.
Det kan jeg høre.
Vær sød at sætte dem, Deres Majestæt.
Du er smuk.
Merci.
Jeg vil ikke tale fransk længere. Lad os tale engelsk.
-Jeg taler ikke engelsk. -Det lærer du.
Jeg gad vide, hvordan det skal gå med vores ægteskab i mellemtiden?
Der er mange ting, jeg gad vide.
Det må der være, hvis De overvejer at ægte en kvinde,
De ved så lidt om.
Jeg underkaster mig Dem ikke.
De må gøre Dem fortjent til min respekt.
Det forstår jeg.
-Gør De? -Ja.
Føler De, De har opnået noget?
-På hvilken måde? -På nogen som helst måde.
Jeg har opnået noget, min far ikke kunne.
Jeg har forenet riget i fælles sag.
De har opnået et kortvarigt pusterum.
En forening på falske præmisser vil aldrig holde.
Og hvordan er de falske?
Hvorfor gik De i krig med Frankrig?
Din far startede striden.
Hvordan gjorde han det?
-Han sendte en snigmorder. -Der var ikke nogen snigmorder.
Intet komplot mod Dem.
Hvordan ved du det?
Fordi jeg var hos min far, da han hørte om Deres angreb.
Jeg kunne se, at hans reaktion var ægte.
Hvordan reagerede han?
Han grinte.
Han grinte og sagde, De måtte være fuld.
Din far er en galning.
Måske er han gal, men han er ægte.
Hans galskab gør ham ægte. Han siger kun sin mening.
Derfor er han afholdt.
Så sendte din bror snigmorderen.
Min bror? Han var for dum til sådan en plan.
-Hvad var Deres sande motiv? -Hørte du om bolden, han sendte?
Bolden, han sendte mig?
En bold?
Sendte han Dem en bold?
Hvorfor betvivle mine motiver?
Din fars styre er illegitimt. Han har ikke krav på tronen.
Alle monarkier er illegitime.
De selv er søn af en tronraner.
De lader ikke til at kunne forklare Deres handlinger.
De har udgydt så meget kristent blod, og alligevel...
ser jeg kun en ung, forfængelig og tåbelig mand,
der har let til vrede.
Der er så nem at lokke.
Jeg må forlade dig.
Forsigtigt.
Vi må huske at nyde denne dag, min ven.
Mængden er samlet for at ære vores sejr.
Det er disse sjældne øjeblikke, en konge lever for, tænker jeg.
I al min optagethed,
har jeg helt glemt at spørge ind til din familie.
Din optagethed har ikke været ubetydelig.
Du har to sønner.
Det har jeg.
Og...
din kone passer dit gods, mens du er væk.
Det gør hun.
Du har får.
Du er uldhandler.
Ligesom min far.
Hvor mange dyr?
Ved sidste optælling, 4.000. Primært Dorset-får.
Hvor meget land ejer du?
Det er jeg ærligt talt ikke helt sikker på.
Men mange hundrede smukke hektarer.
Hvilke franske områder har du annekteret?
Stop.
Nu hvor Frankrig er vores, hvor meget af hende er så dit?
Det er ikke afgjort endnu.
Deres erobring er så ny.
-Hvorfor spørger De... -Bliv deroppe.
Bliv deroppe.
Hvordan kom snigmorderen til dig?
Jeg husker det ikke.
Så kom i tanke om det.
Der er sket så meget i mellemtiden. En så væsentlig begivenhed
burde kunne gennemtrænge tågen af den tid, der er gået.
Nej?
Selvfølgelig.
Lad mig tænke efter.
Skete det på gaden?
Kom han til dig på gaden?
Ja, det skete på gaden.
Han henvendte sig til mig på en yderst usædvanlig måde.
Sig mig, herre, hvorfor De bekymrer Dem om det.
Bliv deroppe.
Kendte han dit navn?
Det tror jeg ikke.
Hvordan vidste han så, hvem du var?
Minderne vender tilbage.
Han overgav sig til slotsvagterne,
jeg fik besked om det og blev ført til ham.
Så det skete ikke på gaden.
Nej, det var ikke på gaden. Tilgiv mig.
Jeg blev hidkaldt til hans celle.
Er der opstået et problem...
Hal?
Ja. Der er opstået et problem.
Det står og bævrer foran mig på dets lille skammel,
-ophævet af mig. -Jeg forstår ikke.
-Drop det komediespil. -Jeg forstår oprigtigt ikke.
Drop det forpulede komediespil! Stop det!
Jeg har givet dig, hvad du ville have, dreng!
Har jeg ikke?
Du ville have fred. Ville du ikke?
Det er sådan, man skaber fred.
Den skabes gennem sejr.
Hør.
Det er lyden af fred.
Det er lyden af din fred.
Det er lyden af din storhed.
Jeg beder dig kun om...
at du altid taler tydeligt og sandt.
Altid.
Vil du love mig det?
Det vil jeg.
Kong Henry!