NETFLIX PRESENTERAR
-Bra väder för ritten. -Sannerligen.
Fin, mjuk vind.
-Ers nåd. -Eders nåder.
-Vet du vad dagens hök heter? -Jag tror det är Gwenfolt.
-Inte Cedric Hawhawkins? -Jag tror inte det. Varför?
Jag har en plan.
Hör upp! Mitt herrskap!
Samla er inför julens årliga falkjaktstävling.
De modiga riddarna och väpnare som deltar är...
Sir Aldrus Drake från Weston.
Blake Keeton från Glencroft.
Dalton Hurst från Perth.
Sir Marlowe Wallach från Witchbain.
Sir Spalding Ramsey från Parrow.
Geoffrey Lyons från Norwich.
Och Sir Cole Lyons från Norwich.
Skåda hans majestäts kung Edvard III:s kungliga falkenerare.
Må den bästa spåraren återvända med det största priset.
Broder. Geoffrey.
Kom här. Jag har en plan.
-Vi söndrar och härskar för vinst. -Jag går västerut efter höken.
Jag attackerar från öster.
-Vi möts i staden. -Sannerligen.
Du har alltid fått A i betyg, Paige.
Därför blev jag lite förvirrad av det här resultatet.
Vad hände?
Grayson gjorde slut med mig.
Jag trodde han var min sanna kärlek, min prins.
Men i själva verket var han en groda?
Det verkar finnas en uppsjö av såna typer häromkring.
Gumman.
Vet du,
alla växer vi upp och drömmer om att bli prinsessor, och...
...om riddaren i skinande rustning och att leva lyckliga i alla våra dagar.
Men grejen är den...
...det är allt det är.
En dröm.
Jag vet att det gör ont och att det suger just nu,
och jag är ledsen för det,
men det kommer att gå över.
Jag lovar.
Tills det gör det ska vi inte låta honom förstöra dina nästan perfekta betyg.
Okej?
Du har rätt.
Tack, miss Winters.
Kom här.
Hej, Mads, vad händer?
Brooke, jag behöver en tjänst. God jul.
Butiken är smockfull och Evan arbetar med en rättegång på annan ort,
och jag lovade att ta Claire till Julslottet.
-Lugn, jag hämtar henne och åker dit. -Du är bäst. Tack, syrran.
Vi ses snart.
DJUPT I NORWICHSKOGEN SENARE PÅ DAGEN DEN 18:E DECEMBER, 1334
Hej.
Det är fel tid att sakna skydd.
Vilken stilig riddare.
Må du hjälpa en så vacker som jag?
Sir Cole Christopher Frederick Lyons, till er tjänst.
Vart är du på väg?
Tillbaka till slottet, jakten är över för min del.
Jag kan föra dig dit.
Din yngre bror Geoffrey ska bli adlad på juldagen.
Inte sant?
Det ska han.
Du måste in från kylan.
Du kan rida min häst. Jag visar vägen.
På grund av din vänlighet, ska jag säga följande.
Det kall du sökt i alla dessa år
börjar idag.
Du skall resa till fjärran länder och se saker du aldrig ens drömt om.
Flygande ståldrakar och hästar, magiska lådor som roar.
Säger du det? Och vart leder detta kall?
Till ditt öde. Förverkligandet av din dröm.
Att bli en sann riddare.
Du tycks ha varit ute i kylan för länge. Bäst att få dig under tak.
Hör min varning.
Om du inte slutfört ditt kall före midnatt på julafton,
blir du aldrig en sann riddare.
Gamla käring?
Sherwyn.
Var är din herre?
Sherwyn, var är Cole?
God jul!
God helg, önskar vi er alla.
God jul!
Sherwyn.
God jul, till alla och envar.
TOMTEMORS BAGERI
-Hur smakar det? -Jättegott.
Jaså? Ska du borsta tänderna sen?
-Ja. -Ja?
-Okej. -Mamma låter mig aldrig äta såna.
Just därför uppfanns mostrar.
Vad ska du be Tomten om i år?
En hundvalp.
-En hundvalp? -Japp.
Kan vi ta en selfie?
Jag ber, vad må det vara, eders nåder?
Tack.
Hej, David.
-Barnen ser ut att vilja träffa Tomten. -Verkligen.
Varsågod.
-God jul. -Vad önskar du dig i julklapp?
-En ny cykel. -En ny cykel.
Vi ska se vad vi kan göra. Eller hur, Tomtemor?
-Ha en trevlig jul. -God jul.
God jul.
Du kan komma fram. Varsågod.
Hej, Tomten.
Vem är det?
Nån jag önskar skulle flytta till Nordpolen så jag slapp se honom.
Ditt ex? James?
Ja, just han.
Jag kanske ska be Tomten ge honom kol i julklapp i år.
Då skulle han få.
Titta, det är din tur. Gå du.
Hej. Vad du var söt!
Vad önskar du dig i julklapp?
En riktig valp. Inget mjukdjur den här gången.
-Tomtemor och jag ska tänka på saken. -En sak till.
Kan du ge moster Brooke en ny pojkvän?
Nån som är jättesnäll, som inte är otrogen.
Åh, nej.
Tja, det är ju jul, raring. Allt är möjligt, om man bara tror.
-Varsågod. God jul. -God jul.
Då så,
nu när du fått det sagt, vad sägs om
-lite varm choklad? -Ja.
Käring!
Ödmjukaste ursäkter, ers nåd.
Vad underligt.
En flygande ståldrake.
Förlåt mig. Jag...
-Vad är denna utsökta mjöd? -Varm choklad.
Jag är verkligen ledsen.
Det är... Ingen skada skedd.
Vilken imponerande rustning.
Väldigt autentisk.
Brooke, titta. Mamma är här.
Nåväl, god jul.
Sannerligen.
Kul att du kom.
-Har Claire berättat om tomten? -Jag bad om en valp.
Lycka till med det. Hundar är krävande.
Det har bevisats att barn som växer upp med husdjur
är lyckligare, friskare och emotionellt intelligenta.
Hörde du?
-Ja. Du ska vara på min sida. -Jag säger bara det.
Så...
...vem var snyggingen i stål?
Jag vet inte. Säkert en av artisterna här.
Jag tycker att vi börjar röra oss.
WBRO, vädervarning för Bracebridge. Vi väntar oss mycket snö ikväll...
Det här är löjligt.
-P.g.a. extremt väder, bör boende... -Som att köra i en lavin.
Plogbilar kommer att utgå...
Vid gudarna!
Herregud! Är du okej?
Förlåt mig, jag kunde inte se klart.
Är du skadad? Vad kan jag göra?
Räds ej.
Jag har kastats längre av snabbare hästar än din stålspringare.
Ers nåd, säg mig.
Vilken är denna by?
Bracebridge.
Var?
Ohio?
Är detta inte England?
Konstapel Stevens. Tack och lov.
Jag skulle precis ringa 112.
-Vad är problemet? -Jag kom körande utan att kunna se så bra
och plötsligt stod den här killen mitt i vägen.
Jag tror han slog i huvudet.
Är du okej? Vad heter du?
Sir Cole Lyons. Från Norwich. Och du?
Konstapel Stevens.
Du har inte sett min häst?
Sherwyn.
Vet du vad...
...ta och sätt dig i bak på...
...min stålspringare så letar vi.
Ytterst vänligt av konstapeln.
-Är du okej? Toppen. -Absolut.
Jag kör honom till sjukhuset. -Bra tänkt.
-Jag möter er där. -Okej.
AKUT
Dr Barnes, ring 11.
-Hur mår han? -Inte en skråma.
Tur att han hade rustning.
-Röntgen visade ingenting. -Tack och lov.
-Jag överlevde din tortyrtub. -MRT-maskinen.
Sir Cole tror sig vara en riddare från 1300-talet.
Läkaren sa att huvudskada kan ge posttraumatisk amnesi.
Det brukar lösa sig utan behandling.
Jag är glad att du mår bra, Cole.
Mitt namn är sir Cole.
Sir Cole?
Sir Cole.
Okej, sir Cole.
Jag hittade den här i snön.
Jag tror den tillhör dig.
Tack, ers nåd. Den är av stort värde för mig.
Jag är så lättad att du mår bra. Jag heter Brooke.
Angenämt.
Sir Cole Christopher Frederick Lyons från Norwich,
Till er tjänst, lady Brooke.
Jösses.
Toppen.
Ja.
Förresten, jag har köpt biljetter till festen.
Åh. Toppen.
Din pappa skulle vara stolt. Vi saknar honom i truppen.
Tack. Det betyder mycket.
-Vart tar du honom nu? -Han saknar ID-kort och polisregister,
jag tänkte låta honom hänga på stationen tills han återfår minnet.
Jag känner mig usel.
Jag körde på honom.
-Det här är mitt fel. -Nej.
Ingen bär skuld och jag behöver inte hänga på stationen.
Det låter snarast fasligt efter denna dag. Jag söker skydd under ett träd.
Nej. Du ska inte sova under ett träd när jag har en gäststuga där du kan bo.
-Nej, det är inte en bra idé. -Det kommer gå bra.
Jag skulle må bättre om han är trygg och bekväm tills hans minne återkommer.
Tackar ödmjukast, ers nåd.
Ert härbärge låter underbart.
-Visst. Jag kollar upp er lite senare. -Coolt.
Ska vi?
-Fascinerande. -Vad?
Hjulet fungerar som tyglar
och pedalerna kontrollerar springarens fart.
Vill du lyssna på musik?
Här.
Vad?
Var är trubadurerna bakom den lyriska melodin?
På radion.
Här. Förstår du?
Vill du höra en annan sång?
-Tillåter du? -Ja. Kör hårt.
Knappar.
Du roar dig.
Oj. Attsingens.
Det här är mitt hem.
Vi kan hämta rustningen sen.
Gäststugan ligger där bak. Den är inget speciellt,
men du lär ha det varmt och...
...skönt!
Bra fångat.
Raring, vi borde gå.
Du kan släppa mig.
Säker på foten, ers nåd?
Ers nåd är säker och redo att gå.
Här borta.
-Det här är ett vackert gods. -Tack. Det var mina föräldrars gods.
Känn dig som hemma.
-Vad? -Den här mackapären tycks
föra in det kalla vädret utomhus...
...inomhus.
Är du verkligen från England?
Sannerligen. Jag stammar från Norwich. Kung Edvard III adlade mig.
Det första vi borde göra är
att uppdatera din garderob några århundraden.
Jag kan nog hitta nåt som mitt ex lämnat kvar.
-Tacka honom från mig. -Han är mitt ex.
Vi träffas inte så ofta längre.
-Jag beklagar. -Nej, gör inte det.
Det visade sig att han var en riktig knöl.
Jag förstår. Nåväl...
...medan du hämtar knölens plagg,
får jag be om ett kar och en kittel så jag kan ta ett bad?
Ska jag visa dig badrummet?
Sir Cole?
-Var hälsad. -Var hälsad.
Jag kommer med gåvor.
-Emellertid saknar jag gåvor till eder. -Det gör inget.
Jag ska låta dig klä dig.
Vänta, vad? Brooke.
-Tänk om han är farlig? -Vem?
Ingen. Sluta äta de där. De är till kakorna.
Jag har undervisat länge nog för att kunna läsa av människor.
Tro mig, han är harmlös.
Med undantag av hans svärd.
-Brooke... -Lugn. Allt är under kont...
-Jag måste lägga på. -Vänta. Varför? Va?
-Jag måste släcka en brand. -Nej. Vänta. Brooke?
Hallå! Vad gör du?
Du skrämde bort min middag.
Va? Nej!
Du kan inte äta skunkar eller tända eldar på gräsmattor.
-Jag ber om ursäkt, lady Brooke... -Kalla mig Brooke.
Brooke, jag avsåg inte att uppröra dig.
Men jag råkar vara utsvulten.
Vi har ett lättare sätt att ordna det, utan inblandning av skunkar.
Ostburgare.
Potatispuffar.
Varm hund.
Men skunkar får inte ätas.
Det är ingen hund. Det är en fläskkorv.
Vad känner du för?
Brunt bröd?
Gröt? Vildsvin?
Bär. Samt sån där delikat mjöd du hällde över mig i slottet.
Vad önskas?
Två ostburgare, en portion pommes frites och två koppar choklad.
-Ett ögonblick. -Bra. Tack.
Delikat. En till, sköka.
Okej. Sir Cole, det där är ett kränkande uttryck.
Vi kallar dem servitriser.
Ursäkta mig.
-Jag menade inget illa, sköna servitris. -Ursäkta.
En omgång till, jag ber.
Det ska bli.
Tack.
Nå, har du fru och barn?
Eller en vacker ungmö som väntar där hemma?
Jag hade det.
Jag kunde inte äkta Lady Matilda förrän jag fullgjort mitt kall.
Tja, det suger.
Trots mitt tycke för henne, gjorde jag det rätta.
En riddares plikt är mot sitt kall och sin kung.
-Hej på er. -Hej.
Slå er ner.
Vad är det?
Inget. Bara...
...mitt ex och hans nya flickvän.
-Jag bör tacka knölen för erhållna plagg. -Det är verkligen inte nödvändigt.
Du uppskattar honom än.
Jag uppskattar vilket misstag han var.
Han var otrogen mot mig med skökan mitt emot honom.
Då må han förtjäna mer än uppskattning.
Nej! Sätt dig. Så kan du inte göra.
-Jag försäkrar dig att jag kan. -Du förstår inte.
Det är inte så man löser problem idag.
Det finns lagar emot det.
Ridderlighetens regler har ändrats markant när en skurk
-inte kan sättas på plats. -Kanske.
Men du bör nog inte göra nåt iklädd hans jultröja. Så...
Är det här ett bra passfoto?
Josh!
Du är hemma!
En magisk låda som roar.
Precis som käringen förutspådde.
Hej. Vad kan jag göra för dig idag?
Om du föredrar trubadurer, säg: "Alexa, spela julsånger."
Här följer "Julsånger."
Var finns denna Lady Alexa Play du talar om?
Hon finns här.
Säg vad du vill.
Vid annat tillfälle, ers nåd.
Brooke.
Godnatt, sir Cole.
Lady Alexa Play...
Jag vill ha min häst.
Här följer "Bjällerklang".
Lady Alexa Play,
Jag vill avsluta mitt kall och helga min brors adlande.
Här följer "O helga natt."
-Lady Alexa Play, hädan med dig. -Här följer "Vik hädan."
Hej.
Godmorgon.
-Är det för tidigt att storma slottet? -Nej.
Jag tänkte lämna några kostymbyten till din drömprins.
Han tror han är en riddare, inte prins.
Är det här banannötsmuffins från bageriet?
Bort med tassarna. Din riddare får välja först.
Spännande att träffa honom.
Kom då.
Godmorgon, eders nåder.
Sovit gott?
Dessvärre inte,
då din bildlåda förtrollade mig större delen av natten.
Din syster, månne?
Ja. Madison, det här är Cole.
Jag ser familjedragen i era ljuvliga anleten.
Jag tog med lite frukost och några saker från min affär.
Det uppskattas.
-Okej. Nu måste Madison gå. -Måste jag?
-Du har en affär att öppna. -Visst ja.
Trevligt att råkas, sir Cole.
Dito, ers nåd.
-Herregud. Han är underbar. -Okej. Hejdå.
-Vad... -Hejdå.
Hittar du nåt du gillar?
Sir Cole?
Vad anser du om dessa fantastiska kläder? De står i brand.
Vad hände med Alexa?
Hon gav sig inte, så hon förvisades ut.
Det hade räckt att stänga av henne.
Jag var frustrerad och straffet passade brottet.
Modern teknologi är cool SF.
Ditt minne verkar ha återkommit.
Jag studerade din dialekt via bilderna i din magiska låda.
Väldigt informellt och meningslöst.
Hur är det exempelvis tillåtet att kalla en vän
mor, far, kung, drottning, syster, bror eller bae?
Du verkar ha blivit en sträcktittare.
Om det betyder fångad av bildlådor, så ja.
Ska vi sträcktitta tillsammans?
Kom närmare.
Jag vet inte. Jag har julsaker jag måste göra.
Du hade rätt. Det gick som smort.
Jag sa att det skulle funka. Ibland behövs bara påhittighet, hårt arbete
och kanske lite jul...
Du hade det alltid inom dig.
Sherwyn, du kom tillbaka.
Kom ihåg, du har till midnatt på julaftonen att fullgöra ditt kall.
Jag är medveten om detta, käring. Vad är mitt kall?
Öppna dina ögon. Du finner det rakt framför dig.
Men de är öppna.
Allt kommer klarna när du lär dig öppna ditt hjärta.
Sluta tala i gåtor, gamla käring. Vad betyder det?
Sherwyn!
-Mitt svärd. -Är du okej?
Nej.
Jag tycks ha haft en ondsint nattmara.
Ett avsnitt till var det.
Jag satsar på en mycket mer produktiv dag.
Sannerligen.
Det där var min mammas speciella julpynt.
Jag har inte kunnat öppna den.
Så många minnen.
Jag flyttade hem när hon blev sjuk,
och min pappa gick bort några månader efter henne.
Jag beklagar.
Vet du... Jag har inte sett mor eller far sedan jag blev väpnare.
Men jag bär dem och...
...alla minnen med mig.
Dags att öppna den.
Mr Pepparkaka.
Varje år gjorde mamma
nåt litet som jag kunde hitta under granen,
som en handgjord brosch eller en stickad docka.
Halva nöjet var grenarnas gömma.
Min mor var även hon sömmerska.
Hon sydde våra kläder.
Våra mammor hade kommit överens.
Du sa att du adlades av kung Edvard III.
Han regerade på 1300-talet.
En ytterst formidabel och beundrad kung.
Vet du vilket år det är?
Bildlådan sa att det är år 2019.
Solen går upp varje morgon,
och månen dör enkom för att återuppstå,
och så sker oavsett om jag förstår.
Jag har rest hit och det kvittar om jag förstår hur.
Du vet att tidsresor inte existerar, va?
Varken på 1300-talet eller år 2019.
Enligt den logiken är bara det man förstår möjligt.
Det har du rätt i, antar jag
Förlåt mig, sir Cole.
Vet du...
...du behöver inte kalla mig sir Cole.
Jag trodde det visade respekt.
Det gör det.
Formaliteter kan avstås nu då vi...
...är familjära.
Då så, Cole.
-Vad må detta stympade ting vara? -Min julgran.
Vi måste bara montera den.
Lika konstlad som varelserna som pryder din stuga.
Mot skogen. Låt mig visa dig ett träd.
Visst.
Där jag kommer ifrån, pryder vi trädet med ljus och frukt.
På juldagsmorgonen,
brukade min bror och jag finna en apelsin och en slant.
Apelsin och en slant? Då behövdes inget kvitto.
När jag fyllde sju, tog jag en plats som hovsven.
Som tur var lät Lord Ganley mig återvända hem till jul varje år.
-Det låter tufft. -Jag visste inget annat.
Vid 14 års ålder blev jag väpnare
och skickades till Lord Townsends slott tills jag adlades.
Den här ser stadig ut.
-Det gör den. Jag ber nån hjälpa oss. -Dumheter.
Vari ligger nöjet i att skaffa gran om nån annan gör allt?
Kan han så kan jag.
Snyggt.
Såg du?
Brooke...
...finge jag fråga något personligt
gällande din kurtis med knölen?
-James? -Hur allvarligt var det?
Ty om han bröt er trolovning, må mitt kall vara att genomborra honom.
Nej. Han är inte värd det.
Jag visste att han inte var den rätte.
Jag stannade i hopp om att han skulle utvecklas till mannen jag önskade.
Men han orsakade dig bedrövelse.
Två år. Jag försökte allt, men det räckte inte.
Han var en svettig blygdkapsel som valde nån annan än dig.
Den... har jag inte hört förr,
men... tack.
En riddare säger sanningen.
Brooke, jag undrar om du kan låna mig din springare?
Min bil?
Så du minns du hur man kör?
Givetvis.
Jag har tämjt alla slags bestar.
Din är inget undantag.
Tja, okej. Antar jag.
Vet du vart du ska?
Inte direkt, men det ämnar jag ta reda på.
Jag... Du behöver nog inte vindrutetorkarna.
Uppfattat.
Säkert att du minns hur man kör?
Jag värmer upp.
Han klarar sig. Det kommer gå bra.
Gamla käring.
Jag ber om ursäkt.
Kompis, kan du sluta kalla min fru för "gamla käring?"
Du ser vilsen ut.
Jag är lika långt ifrån en sann riddare som när käringen sände mig hit.
Käringen?
En vis kvinna som förklär sig för att testa riddares hjärtan.
Metodskådespelare? Du lever dig in i rollen.
En riddare hjärta är alltid sant.
Dessvärre är mitt kall lika ouppklarat som när jag anlände.
Jag vill säga att det är julens anda
som påminner oss om att vi behöver tro för att klara året.
Misslyckas gör man bara när man ger upp.
Hopp och fasta föresatser fostrar vinnare.
Det är sant.
-Tack för era visa råd, Tomtefar. -Det var så lite.
Jävlar, vad bra jag är.
God jul! Ta fram era listor!
-Jösses, vad många listor. -Han är här!
POLIS
Käre Gud.
Cole.
Cole. Konstapel Stevens hittade min bil övergiven. Vad hände?
Är du okej?
Dessvärre, har jag...
...ännu inte funnit mitt kall.
Kall som i att besegra drakar och dra ut magiska svärd ur stenar?
Du har sett för många filmer på din magiska låda som roar.
En riddares sanna kall utmanar hans svaghet.
Vad är då din svaghet?
Låt mig säga er, ers nåd, att jag inte vet.
Och min tid är ute vid midnatt på julafton.
När jag var barn sa min pappa
att man kan göra vad man vill, bara man verkligen vill.
Det är min innerligaste önskan.
Jag vill detta mer än något annat.
Då har du inget att oroa dig för, Cole.
Det är fem dagar kvar till jul
och jag hyser inga tvivel om att du ska nå ditt mål.
Din tilltro uppskattas storligen.
Kom, vi åker hem.
I så fall, är det...
...bäst att du tar tyglarna till springaren.
Hon tycks vara lojal och lyder endast dig.
Bra där.
Det kan inte vara mitt England.
Det är en direktsändning från Towern.
Ett enastående högt antal fångar.
Det är inte fångar. Det är turister.
Det är en sevärdhet nu. Folk betalar för att se sig om.
-Vad kommer härnäst? -Moster, vi är här.
Kom ihåg den tanken.
-Hej. -Hej. Är de här till mig?
-Ja. -De är vackra. Tack.
Vi hade tänkt ta med oss kakor,
men nån valde att dela dem med kvarteret.
Det är sånt julen handlar om.
-Är du verkligen en riddare? -Det är jag.
Kan flickor bli riddare?
-Nej. -Ja.
Flickor kan bli vad de än vill.
Coolt. Kan du lära mig fäktas med ett riktigt svärd?
Det tror jag inte. Du är för ung och det är farligt.
Räds ej, när jag var barn brukade vi träna
med pinnar för att undvika allvarliga skador.
Vem är redo att starta granpyntarfesten?
-Ja. -Jag.
Då kör vi.
Din mormor och morfar köpte den här på vägen till Aldovia.
Okej.
Vad sägs?
För mycket åt höger.
Nej.
Det är perfekt.
Förutom att han tror sig vara en riddare från 1300-talet,
skulle jag säga att Cole är perfekt.
Ja.
Nej, men han... Han är rätt övertygande.
När hans minne återkommer
lär han visa sig vara en medeltidsentusiast.
Jag vet inte, Mads.
Vad händer om Cole är den han säger sig vara?
Om det finns saker bortom det vi kan förstå?
Vad menar du? Som tidsresor?
Jag skulle säga att ni båda behöver undersökas.
En sak kan jag medge..
...han är väldigt rar och charmig.
Minst sagt.
Den här världen behöver fler som Cole.
-Det skålar vi för. -Skål.
Utmärkt.
Kom ihåg, försvara och skydda alltid din svaga sida.
Okej, dags att säga godnatt till den gode riddaren.
-Tack. -Nej.
Godnatt.
Det är en knogkrock.
Men vi riddare skakar hand för att visa avsaknad av vapen.
-Godnatt. Jag älskar dig. -Detsamma.
-Godnatt. -Godnatt.
Ursäkta. Vem påbörjade denna kamp?
Ursäkta, Lady Brooke. Jag gick ut för att sparra lite
-och jag tycks ha förivrat mig. -Tror du?
Vi tycks ha lite att röja upp.
Jag hjälper gärna till.
Självklart.
-Hej -Hej. Vem har vi här?
Cole är en av cosplayriddarna från Julslottet
och han tränade på sitt uppträdande.
Godmorgon.
-Det här är min granne Allyson. -Charmerande.
Ett nöje.
Jag tänkte höra om du är ledig ikväll för att sjunga lite julsånger.
Trots att... det vore en ära,
måste jag avböja då jag redan är bortlovad.
Jaha. Nåja,
en annan gång?
Kanske.
Okej.
-Hejdå. -Hejdå.
-Vi ses. -Tjingeling.
Du tycks avundas lady Allyson.
Först och främst, hon är ingen lady.
I skolan blev hon utnämnd till Största flirt.
-Tro mig, hon är ingen ungmö i nöd. -Men hon tycks oroa ungmön framför mig,
så jag avböjde hennes invit.
Sedan när är du bortlovad?
Sedan en vänlig, vacker mö öppnade sitt hem för mig.
Skurken James har...
Hur skulle du säga?
Gjort dig osäker på dig själv, raring.
Det vet jag inte, men...
...jag antar att han gav mig lite tillitsproblem, är det så konstigt?
En riddare behåller sin tro.
Enligt vår hederskodex.
Vad mer ingår i er kodex?
En riddare hedrar mod och dygd.
Hans svärd försvarar det goda, han bär de svaga.
Han låter tålamodet leda honom
och vänligt hjälper han dem som söker hjälp.
Jag måste be om en tjänst.
Jag kommer att behöva hjälp att klara av årets Julaftonsfest.
-Hjälper du till? -Sannerligen.
Jag står till tjänst dag och natt.
Tack för barnpassningen.
Det var så lite. Det ska bli spännande med fest.
Jag håller med.
Will, Lily, uppför er.
Barn, kom in om ett tag så dricker vi choklad.
Var är dina vantar?
-De håller inte mina händer varma. -Kan du be din pappa köpa nya?
Han blir ledsen när vi ber om nya saker.
Här. Ta de här. Jag har flera.
Får jag?
Tack.
Hur startade välgörenhetseventet?
När jag var barn bjöd mina föräldrar på julmiddag varje år
för vänner och familj som var ensamma.
När de gick bort höll jag traditionen igång.
Mycket altruistiskt.
Julen handlar om att ge tillbaka.
När eventet växte allt större,
började vi sälja biljetter och ge pengar till behövande.
-Hej. -Åh, Eileen.
-Säg att det är vad jag tror. -Min hemmagjorda pepparmintsbark.
Jag gjorde så mycket i år att Fred föreslog en cementblandare.
Var är Fred? Han brukar tillhöra inventarierna.
Han har sträckt ryggen
och inget tycks lindra smärtan. Vi har försökt med allt.
Prova att linda hans länder med en varm duk.
Så varm som han tål.
Lägg sen till en rejäl dos röd oxgalla, grisfett och kummin.
-Det har vi inte provat. -Det här är Cole. Han är inte läkare,
men tror på den holistiska läkekonsten.
Jag försäkrar er att kuren lättar smärtan.
-Riddare har använt den i sekler. -Jag antar att jag kan försöka.
Det kan inte skada.
-Här ser det bra ut. -Okej. Håll den där.
JULFEST BRACEBRIDGE ALLAKTIVITETSHUS
Då så.
-Jag kan ta den där, Brooke. -Tack, David.
Jag är så tacksam för att du är här. Jag bara...
Det är fantastiskt att du tar dig tid att hjälpa till.
Jag vet att du är upptagen.
Jag vill att barnen ska veta vikten av att ge.
Du är en bra far.
-Hans dotter är Claires bästa vän. -Han är en bra man.
Hej. Jag måste till affären och handla inför julaftonsfesten.
-Vill du följa med? -Sannerligen.
Perfekt.
Inget svärd.
Lämna det.
Maken till överflöd har jag aldrig skådat.
Ja. Jag antar att jag tar allt sånt här för givet.
I min hemtrakt säljs bara vilt, grönsaker och bröd på marknaden.
Det här måste vara den mjöd jag lärt mig älska.
Ja, det är det.
Men Cole, vi behöver bara en. Jag hamstrar inte inför vintern.
Vad mer? Var finns brödet?
Åh... jag...
Vi bara...
Nåväl...
Du älskar verkligen varm choklad.
Här är det.
Du kan väl ta åtta påsar småfranska? Man kan aldrig ha för många.
-Miss Winters. -Hej, Paige.
-Du förbereder julfesten, ser jag. -Jag försöker.
-Mår du bättre än sist vi pratade? -Mycket.
Jag har tänkt på vårat samtal,
och jag ska satsa på att fokusera på mina mål.
Jag undrade om du kunde
ge mig en extrauppgift för att höja mina betyg.
Vi kan nog komma på nåt.
-Tack. -Självklart.
-Okej. Lycka till med festen. -Tack.
-Hejdå. -Hejdå.
Cole? Cole,
jag sa åtta påsar, jag sa inget om att provsmaka.
Det kan du inte servera. Motbjudande.
Okej. Vad föreslår du?
Guida mig mot stigen med mjöl, jäst och smör.
Jag är inte så bra på matlagning, så vi kan väl ta det näst bästa?
Jag är det näst bästa. Jag är slaktare, bagare, ljusstöpare.
Så klart att du är.
-Mamma, får Lily och jag leka ute i snön? -Jag vet inte. Det snöar rejält.
Snälla? Bara ett litet tag. Claire ska lära mig slåss som en riddare.
Okej, visst.
Vad är väl en lekdejt utan lite svärdfäktning?
Hallå där. Kom tillbaka.
-Var är dina röda vantar? -Jag gav dem till Lily för hon hade inga.
Det var snällt av dig, Claire.
Har vi några omaka? Ja!
Varsågod.
Voilà.
Okej.
-Hejdå. -Håll er i närheten, tack.
Var lärde du dig att baka?
Som väpnare hade jag kökssysslor under en period.
Bagaren, Griselda, var en tuff lärare, men hon lärde mig mycket.
Hur länge arbetade du i köket?
Några år.
Där förfinade jag mina fäktnings- och slagsmålsfärdigheter...
...och lärde mig spela luta.
Du är verkligen en renässansman.
Det börjar bli värsta stormen där ute.
Nu till den magiska ingrediensen.
Man kan inte göra bönbröd till jul
utan bönan.
-Ger den nån smak? -Inte alls.
Enligt legenden blir den som finner bönan
festens kung eller drottning och får önska nåt.
Degen kommer inte jäsa
om du envisas med att bulta som en drakdödare.
Ser du?
Det är inte så svårt.
Nej. Det är inte svårt alls.
Det är min syster.
Hej, Mads, vad händer?
-Okej, lugn. Vi kommer. -Vad har hänt?
Claire är försvunnen.
Hej.
David och konstapel Stevens letar redan
och bad mig stanna här om de kommer, men...
Lugn. De har inte hunnit långt.
Ingen fara.
De tycks ha gått hitåt.
Oroa er ej, jag svär att jag ska finna dem.
Jag följer med honom.
Claire!
-Lily! -De gick hitåt.
Är du säker?
Jag har ridit och spårat i skogen hela livet.
Spåren finns där om man tittar noga.
-Ett märke efter en vante. -Claire!
Claire får inte gå till Blue Limestone ensam.
Claire!
Lily!
Åh, nej.
Inte sjön.
-Där. -Hjälp!
VI kommer, Lily!
Här är jag!
-Så där, tösabit. -Lily, vad hände?
Claire och jag gick vilse och Claire halkade på isen, som sprack.
-Claire! -Jag är rädd.
Nej.
Lyssna noga på mig. Jag vill att du stannar där du är.
Var försiktig, Cole.
-Räds ej. -Isen.
Claire, har du nånsin sett en snigel?
Ja.
Jag vill att du låtsas vara en snigel och krälar på magen mot mig.
Långsammare, lilla snigel.
Var den långsammaste snigel som nånsin krälat på marken.
Så där ja.
Så där ja. Nästan framme.
Så där ja.
Jag har dig.
-Försiktigt. -Kom.
Din mamma är utom sig.
Moster Brooke, förlåt. Vi gick vilse i snön.
Ingen fara. Vi hittade er.
Det är okej.
Låt oss föra hem barnen.
-Är du okej? -Ja.
En sak ska jag säga dig.
Det du gjorde idag var både modigt och heroiskt.
Nu vet du att min plikt liknar din, som jag har förstått det.
Skydda och tjäna.
Precis.
Ja.
Lilys pappa vill tacka dig för din hjälp.
Det vore en ära.
Hans minne tycks definitivt inte komma tillbaka.
Det verkar inte så.
Men är det vår sak att berätta att han inte är den han säger?
Kanske inte.
Men att spela med i hans villfarelse, gör det saken bättre?
Det gjorde det idag.
Gratulerar.
Till att ha fullföljt ditt kall.
Nu kan du återvända till din brors ceremoni som en sann riddare.
Det tror jag ej.
Om det inte vore för dig...
Dagen agerande må ha varit tappert,
men inte tillräckligt för att vara mitt kall.
Jag förstår inte. Vad är det som krävs?
Käringen talade i gåtor.
Det involverade mitt hjärta. Finner jag ingen mening i det...
...kan jag bli kvar här.
Vore det så hemskt?
Jag må ha tyckt så tidigare...
-Evan, du är hemma. -Ja, rättegången avgjordes
och när jag klev av planet hade jag en drös meddelanden.
Det här är Cole, en ny vän.
Trevligt att råkas.
Detsamma.
Vi skulle just gå. Madison lägger Claire.
Hon kan berätta allt.
Perfekt. Kan du gömma de här i ditt hus?
Visst. Självklart.
-Snokar Claire? -Nej, men din syster gör.
Kan ni förstå? Imorgon är det julafton.
Jag förstår inte. Varför är vi här?
Jag har varit här två gånger utan nån lycka.
Du kanske behöver se det med nya ögon.
Käringen skickade dig av en anledning, så här måste finnas ett kall.
Jag förstår inte. Hur ska en tilltänkt friare
kunna bevisa sin värdighet?
Jag vet inte.
Men när jag får veta så ska jag berätta för dig.
Det ska du veta.
Framtida romans är långt mer komplex än den dåtida.
Om de har nån betydelse så föredrar jag dåtidens.
Två timmar, två koppar choklad och inte ett kall i sikte.
Mitt fel. Men det var värt ett försök.
Hej. Jag tänkte precis köpa en sån där.
Gör det, den är jättegod.
-Han älskar choklad. -Ficktjuv!
-Stopp, tjuv! Fort! Låna mig ditt svärd. -Det är bara gummi!
Återlämna damens börs eller stå ditt kast.
Ta den.
Där jag kommer ifrån, hängs tjuvar upp i tummarna,
eller så spar vi rep och hugger av hans händer.
Den här är er.
-Tack. -Vänta, Marshall Geller?
Vad anser ni?
-Får han behålla händerna? -Ja.
-Ja.
-Förstår du dina rättigheter? -Ja, bara du håller svärdsvingaren borta.
Har man sett, du börjar få kläm på det här, Cole.
Du borde överväga att bli polis.
Det vore en ära att rida och tjäna vid din sida.
Fast du måste klara psyktestet först.
Jag ska studera dygnet runt tills jag är förberedd.
Visst.
Bra gjort.
Tack, Brooke.
Jag vet inte. Jag frågar mig vad jag gör här.
Jag... Jag förstår inte, Cole.
Menar du att det faktum att du ensam fångade en tjuv inte räcker som kall?
Jag börjar betvivla att mitt öde är den sanna riddarens.
Vänta nu. Den där negativiteten lägger vi på is.
Hör här.
Du lovade att inte ge upp tron.
Det är inte över förrän käringen sjunger.
Jag tror på dig, Cole.
Aldrig har fyra små ord lyckats värma mitt hjärta så.
Tack, Brooke.
-Godnatt. -Godnatt.
Lady Alexa Play, spela "Blad av järnek".
Det här köket har tur om jag ens värmer nudlar.
Tack.
Det var längesen sen här luktade så gott.
-Det här minner mig om min ungdom. -Gör det?
-Vilken fantastisk ungdom. -Oj! Se på er två.
Låt inte mig störa.
Jag ville bara ge dig den här för att visa vår tacksamhet.
Här är din kostym för kvällen.
Det är mjöd.
-Det var snällt, Madison. -Tack.
Jag tar efter mitt barn.
Häromdagen gav hon sina vantar till Davids dotter
-för att stackaren inte hade några. -Va?
Claire har ett gott hjärta. Liksom hennes moster och mamma.
Davids fru dog i fjol efter att ha varit sjuk länge.
Han har fyra barn och har två jobb
-för att ge dem tak över huvudet. -Vilken eländig historia.
Och ändå tar han sig tid för att ställa upp
så hans barn lär sig vikten av att ge till andra.
Han låter godhjärtad.
Det kanske var det käringen menade.
Vad?
Jag kanske funnit mitt kall.
Den här halsrosetten liknar ett tortyrredskap.
Kan jag hjälpa dig?
Vad är det?
Ingenting. Ingenting alls.
Bara det att du ser...
...strålande ut.
Man tackar.
Och du, min riddare i skinande kashmirull...
Kostymen har bra passform.
Men jag har problem med halsrosetten.
Det heter slips. Kom.
Jag vet inte hur man gör.
Jag har nåt till dig. Stanna här.
Okej. Blunda och sträck ut handen.
Så sa min bror innan han gav mig en slemmig padda.
Det är ingen padda. Jag lovar. Kom igen.
Öppna ögonen.
Det är en apelsin.
Du kom ihåg.
Vi använder andra slantar nuförtiden, det är en amerikansk halvdollar.
Det här betyder mer än jag kan uttrycka.
Tack, Brooke.
Oj! Ett mess med stora bokstäver!
-Vi borde gå. -Okej.
-God jul. -God jul själv.
Jag ville bara meddela att ditt julbröd är festens höjdpunkt.
Tack så mycket. Det är ett familjerecept.
Enligt legenden får den som hittar bönan önska nåt.
Nå, då ska jag hålla utkik.
Hur går det med din makes onda rygg? Hoppas min salva hjälpte.
Minst sagt. Här kommer han. Bara...
Berätta hur man stänger av honom.
Okej, Fred. Det räcker.
-Glad julafton. -Glad julafton.
Du är vacker.
-Tack. Du också. -Kom hit, din rackare.
Är detta traditionell julbrottning?
Evan har nog hört att du räddade hans dotter
och vill tacka dig.
Det var så lite, sir.
-Vi borde nog sätta igång. -Ja. Okej.
Välkomna till årets Julaftonsfest.
Mina föräldrar brukade säga
att julens anda är vänlighet och medkänsla gentemot andra.
Aldrig tidigare har den tanken stämt bättre än det här årets fest.
Ha så roligt!
Jag önskar vi hade en sån här julgran.
Ja, men vad är det bästa man hittar under julgranen?
-Kärlek. -Det stämmer.
-David, ni kan följa med mig. -Kom ungar. Kom.
Vad är det som händer?
Will, Lily, Taylor, Reed,
ni har tydligen uppfört er i år.
Det tycks vara så att i år,
råkade Tomten köra fel.
Av misstag lämnade han era julklappar här, istället för hemma hos er.
-Är det... Är de till oss? -Ja. Sätt igång. Öppna dem.
Coolt.
Pappa. Tomten gav mig en ny cykel.
Pappa, en ny jacka och nya stövlar.
Och... det här är till dig.
-Jag kan inte. Det är för mycket. -Det här är själva meningen med festen.
Därför bidrog hela staden med julklappar, så att du och barnen
får en extra fin ju i år.
Jag saknar ord.
Jag vet att du har det svårt. Vi finns här för dig.
Tack.
Jag skickar det vidare när jag kan.
Nåväl. Enligt mig
har du redan gjort det.
Det gjorde vi bra, Cole. Nu måste ditt uvara fullgjort.
Det gjorde vi bra, Cole. Nu måste ditt kall vara fullgjort.
Jag har ett löfte kvar att hålla.
Vi tycks ha en tvivlare ibland oss.
Ett problem jag ämnar åtgärda snarast.
Ja, men då så.
Ser ni? Jag sa ju att han var en äkta riddare.
Titta hit, ungar.
-Omelett! -Omelett!
Okej. Kom nu. Nu är det nån annans tur.
Kom.
-Kom. -Jag vill fotas med riddaren.
-Jag också. -Titta ditåt.
-Okej, kläm ihop er. -Kom närmare.
-Omelett! -Omelett!
Så där ja.
-Kanske nån annan vill ha en selfie? -Jag tackar inte nej till en invit.
Titta, Cole. En mistel.
Vet du vad det är?
Plantan som värjer oss från onda andar?
Inte alls. Det är tradition att kyssas under mistelkvisten.
Att avstå ger otur.
Nåt säger mig att du bör spara den till nån du bryr dig om.
God jul.
Detsamma.
Raring, vi skulle hjälpa dig städa, men lillan måste i säng.
-Självklart. -Ja.
Jag måste öva på att se överraskad ut när jag får tofflorna Madison köpt mig.
-Det är inga tofflor. -Jag anade det.
Sov gott.
Brooke, vi sköter det här. Njut av resten av din kväll.
Tack, Eileen, du är bäst.
-God jul. -God jul, raring.
-God jul. -God jul.
Vi ses.
-Hejdå. -Hejdå.
Ni kallade, sir?
Sannerligen. Jag hoppades på upplysning om en viss jultradition.
Åh. Okej.
Det ska betyda otur om ett par inte kysser varandra
-när de finner sig under denna. -Det är nog bara vidskepelse.
Men varför riskera nåt?
Cole, din medaljong.
-Den gamla käringen. -Vad betyder det?
Att vi måste gå. Kom. För mig till din springare.
Det var här jag anlände, det måste vara vägen åter.
Åter vart?
Åter till mitt hem.
Då har du fullgjort ditt kall.
Är du en sann riddare?
Jag förblir dig evigt tacksam.
Medelst mitt hjärta är tyngt av avskedet...
...har jag inget val.
Jag måste återvända till min brors ceremoni. Det är...
Det är min plikt.
Jag förstår. Riddarkodexen. Du måste tillbaka.
Oavsett vad...
...oavsett var jag är...
...svär jag härmed att tjäna eder.
Du underlättar inte saken, Cole.
Du hjälpte mig tro på mig själv.
För det,
har du en plats i mitt hjärta.
Lev väl, lady Brooke.
Farväl, sir Cole.
Cole?
Va? Cole?
Miss Winters.
Du anar inte vad som hände.
Grayson tigger om att få komma tillbaka.
-Jaså? -Eller hur?
Jag sa åt honom att glömma det, för sann kärlek finns bara i sagor.
Från och med nu, ska jag fokusera på mina mål.
Paige, jag hade fel.
-Men du sa... -Inte angående dina mål. Det är bra.
Men angående sann kärlek.
Den finns visst.
Gör den?
Man kanske inte upplever den så ofta, men...
...när man gör det så vet man.
När nån älskar en enkom för den man är,
och man önskar det som är bäst för den personen, även...
...även om det inte blir med dig.
Åh, förlåt.
Det gör inget.
Okej.
-God jul, miss Winters. -Detsamma, Paige.
Hejdå.
Den magiska bönan.
Jag önskar att Cole var kvar.
Min eviga kärlek, sir Cole.
-Lord. -Ja?
Sherwyn!
Broder?
Geoffrey.
Din häst återvände utan dig.
Vi sökte men trodde dig förlorad i stormen.
Det var jag.
Förlorad.
Ceremonin begynner snart, sen börjar mitt kall.
Jag hann tillbaka i tid.
-Får jag erbjuda dig råd? -Givetvis.
Var vänlig mot alla. Det var en käring som anmodade mig
att söka med mitt hjärta så en sann riddare kunde uppstå.
Är du en sann riddare?
Det är jag.
Hurra! Låt oss fira med en sejdel öl.
Dessvärre...
...ledde mitt hjärta mig även till lady Brooke.
Du är förälskad.
Jag kan se det.
Jag tror det, ja.
En dåre var jag som lämnade.
Vad är detta?
Min svaghet var att inse för sent.
Återvänd till henne.
-Och din ceremoni? -Den är oviktig ställd jämte hjärtefrågor.
-Jag önskar dig väl, alltid. -Jag bär dig med mig.
Här.
Iväg med dig.
Gå, finn din väna lady Brooke.
Är du säker?
Det är jag.
Lycka till med ceremonin.
Farväl, broder.
Det är jul! Tomten har varit här.
Var är min strumpa?
-Den var här igår. -Det var konstigt.
Var är den?
Det är en hundvalp!
-Vad... Har du... -Nej. Har du?
Jag går och gör kaffe.
God jul!
Moster, du anar inte vad Tomten kom med.
En hundvalp.
Oj. På riktigt?
-Du råkar inte veta nåt om det här? -Nej, varför?
Det gör inte vi heller. Då är det oförklarligt.
Inte alls.
Det är julmagi.
-Svär du på att du inget vet om valpen? -Ja.
Har Claire rätt i att det är julmagi?
Att man inte kan förklara nåt innebär inte att det inte kan hända.
Som din tidsresande riddare. Var är han, förresten?
Han har... återvänt hem.
Jag... Jag tror inte att jag får se honom igen.
Åh, gumman.
Jag är ledsen.
Jag trodde att ni två hade nåt speciellt.
Det gjorde jag också.
-Brooke, god jul. -God jul.
-Då så. -Tack.
-Ja. -Tack.
-Redo att öppna klappar? -Och sen,
ska pappa köra oss till Julslottet. Vill du följa med?
-Jag... -Det känns inte så...
...men det är jul.
NORWICHSKOGEN JULDAGEN
Käring!
Käring! Gamla käring!
Jag har behov av dig.
Kärlek är den första och främsta av ridderliga dygder.
Jag förstår detta nu.
Det är kärlek.
Jag ber dig, käring.
Vad du än önskar,
ger jag dig...
...återbörda mig till min käresta.
Var så snäll.
Nåväl.
Du har bevisat din värdighet.
Även om jag aldrig lär förstå vår julmirakelvalp,
måste jag erkänna att jag gillar honom.
Det är ett bra namn på honom. Mirakel. Vad tycker du, Claire?
Jag har redan döpt honom. Riddaren.
-Vad tycker du, moster? -Det är perfekt.
Var är Cole? Jag trodde han skulle komma.
Just det, raring. Han tvingades åka igår.
-Varför? Jag trodde han trivdes här. -Det gjorde han.
Det gjorde han, men...
...hans kall låg långt härifrån.
Vad är ett kall?
Det är ett jobb. Som arbetsresan pappa åkte på.
Men då kommer han tillbaka sen, visst?
Jag vet inte, Claire.
Men jag vet att vi hade roligt så länge han var här.
Eller hur?
Ers nåd.
Det är Cole, och han tog med sin häst.
-Jag njuter ditt sällskap. -Jag trodde du åkt,
typ, för alltid.
Brooke, jag borde insett tidigare,
att du är mitt kall.
-Jag är ditt kall? -Ja.
Och mitt hjärta är
för evig tid troget ditt.
Om du vill ha mig.
Inget skulle göra mig lyckligare,
min stiliga riddare.
Min sköna mö.
Du kommer sakna att vara riddare.
Vad ska du göra här?
Kanske gör jag konstapel Stevens sällskap.
Eller så bakar jag.
Tänk att du kom tillbaka till mig.
Där du befinner dig,
endast där vill jag vara.
-Jag hittade Sherwyn. -Hej, Sherwyn.
-Vill du ta en ridtur? -Visst.
Julparet.
Vackert.
God jul.
Så romantiskt.
Hurra! För kallet!
Kom.
Lord Seamus vaktar dörren.
Du är sannerligen en stilig ung riddare.
-Må du hjälpa en så vacker som jag? -Kom.
-Ett ögonblick. -Nåväl.
Sir Geoffrey Alexander Edward Lyons, till er tjänst.