NETFLIX ESITTÄÄ
NORWICH, ENGLANTI
18.12.1334
-Huippusää kisaan. -Totisesti.
Leppeä tuuli.
Arvon neidot.
Satutko tietämään haukan nimeä?
Olisiko ollut Gwenfolt?
-Eikö siis Cedric Hawhawkins? -En usko. Miten niin?
Minulla on idea.
Kuulkaa! Herrat ja rouvat!
Vuotuinen joulun haukkametsästyskilpa on alkamassa.
Urheina ritareina ja aseenkantajina osallistuvat...
Sir Aldrus Drake Westonista.
Blake Keeton Glencroftista.
Dalton Hurst Perthistä.
Sir Marlowe Wallach Witchbainista.
Sir Spalding Ramsey Parrow'sta.
Geoffrey Lyons Norwichista.
Sekä sir Cole Lyons Norwichista.
Edessänne on Hänen majesteettinsa, kuningas Edvard III:n haukankasvattaja.
Palatkoon paras jäljittäjä suurimman palkinnon kanssa.
Veli. Geoffrey.
Tule tänne. Minulla on suunnitelma.
-Voitto vaatii hajotusta ja hallintaa. -Minä kierrän lännen kautta.
Minä hyökkään idästä.
-Tavataan kaupungissa. -Totisesti.
18.12.2019
Olet aina ollut kympin oppilas, Paige.
Joulutodistuksesi numerot hämmentävät minua siksi hieman.
Mitä tapahtui?
Grayson jätti minut.
Luulin, että hän olisi tosirakkauteni. Prinssini.
Mutta paljastuikin sammakoksi, vai?
Sellaisia tuntuu olevan paljon liikkeellä.
Kultaseni.
Tiedäthän,
meillä on kaikilla kuvitelmamme prinsessana olosta ja...
siitä, miten löydämme oman sädehtivän ritarimme -
ja elämme ikuisesti onnellisina.
Mutta...
sitähän se vain on.
Kuvitelmaa.
Tiedän, että nyt sattuu ja tuntuu tosi kurjalta,
ja olen todella pahoillani,
mutta muista, että se menee ohi.
Sen lupaan.
Ei kuitenkaan anneta tyypin pilata huippukeskiarvoasi.
-Eihän? -Olet oikeassa.
Kiitos, opettaja.
Tule tänne.
-Mads, miten menee? -Tarvitsen palvelusta. Hyvää joulua.
Kauppani on täpötäynnä, ja Evan on työmatkalla.
Lupasin viedä Clairen joululinnan avajaisiltaan.
Älä huoli, haen hänet ja vien sinne.
-Olet ihana. Kiitos, systeri. -Nähdään pian.
SYVÄLLÄ NORWICHIN METSÄSSÄ
MYÖHEMMIN 18.12.1334
Hei.
Ei kannattaisi oleskella ulkona.
Onpa siinä komea ritari.
Auttaisikohan hän näin kaunista?
Sir Cole Lyons, palveluksessanne.
Minne matka?
Takaisin linnaan. Aika luopua kilvasta.
Vien teidät, minne tahdotte.
Nuorempi veljenne Geoffrey lyödään ritariksi joulupäivänä.
Eikö vain?
Totta.
Vien teidät lämpimään.
Nouskaa hevosen selkään. Näytän tietä.
Hyväsydämisyytenne tähden kerron tämän.
Tehtävä, jota olette etsinyt kaikki nämä vuodet, alkaa tänään.
Matkaatte kaukaisiin maihin,
näette tavattomia asioita.
Lentäviä teräslohikäärmeitä ja -hevosia, riemastuttavia taikalaatikoita.
Niinkö? Minne tarkkaan ottaen päädyn?
Seuraamaan kohtaloanne. Haaveenne toteutuvat.
Teistä tulee todellinen ritari.
Taidatte olla ollut pitkään kylmässä. Lähdetään lämmittelemään.
Kuunnelkaa varoituksen sana.
Ellette täytä tehtäväänne ennen keskiyötä jouluaattona,
teistä ei koskaan tule tosiritaria.
Noita-akka...?
Sherwyn.
Missä isäntäsi on?
Sherwyn, missä Cole?
Hyvää joulua!
Hyvää joulua kaikille.
Hyvää joulua!
Sherwyn.
Hyvää joulua kaikille.
JOULUMUORIN LEIPOMO
-Maistuuko? -Tosi hyvää.
Onko? Harjaatko hampaat illalla?
-Joo. -Jooko?
-Hyvä. -Äiti ei anna syödä näitä.
Sitä vartenhan tädit ovat.
Mitä aiot pyytää joulupukilta?
Koiran.
-Koiranko? -Jep.
Saammeko ottaa selfien?
Hyvä tavaton, mikä se mahtaa olla?
Kiitos.
Hei, David.
-Lapset näyttävät innostuneilta. -Ovat kyllä.
Tulehan.
-Hyvää joulua. -Mitä toivoisit joululahjaksi?
-Uuden pyörän. -Uuden pyörän.
Katsotaan, mitä voimme tehdä. Vai mitä, Muori?
Hyvää joulua.
Sinun vuorosi. Tulehan.
Hei, Pukki.
Mitä nyt?
Tuolla on vain yksi tyyppi, joka saisi pysyä poissa silmistäni.
-Eksäsikö? James? -Jep, hänpä juuri.
Pukki voisi tuoda hänelle tänä vuonna pelkkiä hiiliä. Oikein hänelle.
Katsohan, sinun vuorosi.
-Hei. Oletpa suloinen! -Mitä toivoisit joululahjaksi?
Oikean koiran. En enää pehmoleluja.
-Muori ja minä harkitsemme asiaa. -Yksi juttu vielä.
Voisiko Brooke-täti saada uuden poikaystävän? Jonkun kivan, joka ei petä?
No, jopas.
No, onhan joulu. Kun vain uskoo, kaikki on mahdollista.
No niin. Hyvää joulua.
No, nyt kun se tuli hoidettua,
-mitä sanoisit kaakaosta? -Joo.
Noita-akka.
Suuresti anteeksi, rouva.
Eriskummallista.
Lentävä teräslohikäärme.
Anteeksi. Minä...
-Mitä tämä sima on? -Kaakaota. Minä putsaan.
Olen tosi pahoillani.
Ei... Ei se mitään.
Todella hieno haarniska.
Aidonnäköinen.
Brooke. Katso, äiti tuli.
No, hyvää joulua.
Totisesti.
Kiva, että pääsit.
-Claire tapasi Pukinkin. -Sanoin, että haluan koiran.
No, lykkyä tykö. Koirissa on kamalasti hommaa.
On tutkittu, että lemmikki tekee lapsista -
onnellisempia ja tunneälyltään kehittyneempiä.
-Kuulitko? -Kuulin. Sinunhan pitäisi olla puolellani.
Kunhan sanoin.
No... Kukas se ritarillinen miekkonen oli?
En tiedä. Kai joku esiintyjistä.
Eiköhän meidän pidä lähteä.
Säävaroitus Bracebridgeen.
Luvassa rankkaa lumisadetta...
Älytöntä.
Kelin johdosta asukkaita...
Kuin lumivyöryssä ajaisi.
Aurauskoneisto on...
Siunatkoon!
Hyvä luoja. Oletko kunnossa?
Anteeksi, en nähnyt mitään.
Sattuiko sinuun? Voinko auttaa?
Pelko pois. Nopeammatkin hevoset kuin teräsratsunne ovat minua heitelleet.
Arvon neito, kertokaahan.
-Mikä kylä tämä on? -Bracebridge.
-Missä? -Ohiossa.
Eikö siis Englannissa?
Stevens, luojan kiitos.
Olinkin soittamassa hätänumeroon.
Mikä hätänä?
En nähnyt ajaessani juuri mitään,
ja yhtäkkiä tyyppi seisoi keskellä tietä.
Hän taisi lyödä päänsä.
Kaikki hyvin? Mikä nimesi on?
Sir Cole Lyons. Norwichista. Entä te?
Konstaapeli Stevens.
Oletteko ehkä nähnyt hevostani?
Sherwyn.
Minulla on idea.
Mitä jos istuisit...
teräshevoseeni, niin autan etsimisessä?
Hyvin ystävällistä.
-Kaikki hyvin? -Verrattomasti.
-Vien hänet sairaalaan tarkastettavaksi. -Hyvä idea.
-Nähdään siellä. -Selvä.
ENSIAPU
-Miten hän voi? -Ei naarmuakaan. Haarniska auttoi.
-Kokeissa ei mitään. -Luojan kiitos.
-Selvisin kidutusputkesta. -Magneettikuvaus.
Sir Cole uskoo ilmeisesti olevansa 1300-luvun ritari.
Lääkärin mukaan päävamma voi aiheuttaa muistinmenetystä.
Paranee yleensä itsestään.
Cole, hienoa, että voit hyvin.
Sir Cole.
Sir Coleko?
Sir Cole.
Hyvä on, sir Cole.
Löysin tämän lumesta.
Se taitaa olla sinun.
Kiitoksia. Sillä on minulle suurta arvoa.
Olen vain helpottunut, ettei käynyt kuinkaan. Olen Brooke.
Sorjaa tavata.
Sir Cole Christopher Frederick Lyons.
Palveluksessanne.
Voi, pojat.
Hienoa.
Niin.
-Ostin muuten liput juhlaan. -Ai, hyvä.
Isäsi olisi ylpeä. Meillä on häntä ikävä.
Kiitos. Se merkitsee paljon.
No, mihin viet hänet nyt?
Hänellä ei ole henkilöllisyyspapereita,
joten vetäköön asemalla lonkkaa, kunnes muisti palaa.
Tuntuu kamalalta.
Ajoin häntä päin.
-Minun syytäni kaikki. -Eihän.
Ei mitään syytä, eikä lonkan vetoon ole tarvetta.
Päiväni on ollut jo tarpeeksi kamala.
Voin majailla yön puun alla.
Et kyllä nuku puun alla, kun minulla on vierasasunto tyhjillään.
-Se ei taida olla hyvä idea. -Kaikki hyvin.
Oloni on parempi, kun tiedän hänen olevan turvassa muistin palautumiseen asti.
Kiitoksia, arvon neito.
Majanne kuulostaa autuaalliselta.
-Hyvä on. Jutellaan myöhemmin. -Hienoa.
Mennäänkö?
-Kiehtovaa. -Mikä?
Pyörä on siis kuin ohjakset,
ja jalkapolkimilla säädellään ratsun nopeutta.
Kuunnellaanko musiikkia?
Tästä.
Mitä?
Missä soittajat piileksivät?
Radiossa.
Täällä. Näetkö?
Kuunnellaanko jotain muuta?
-Saanko? -Siitä vain.
Nappuloita.
Hauskaa on.
Pyhä jysäys!
Täällä minä asun.
Haetaan haarniska myöhemmin.
Vierasasunto on takana. Ei mitään erityistä,
mutta etköhän vii...
viihdy!
Hyvä koppi.
Kulta, mennään.
Voit laskea minut.
Varovasti, neitokainen.
Neitokainen kulkee varoen.
Tännepäin.
-Ihastuttava kartano. -Kiitos. Se oli vanhempieni... kartano.
Ole kuin kotonasi.
-Mitä? -Tämä kapine siis tuo kylmän ulkoilman...
sisään.
Oletko todella Englannista?
Totisesti. Norwichista.
King Edvard III löi minut ritariksi kuusi joulua sitten.
No, ensin meidän pitää päivittää asuasi parilla vuosisadalla.
Enköhän löydä joitain ex-poikaystäväni vaatteita.
-Kiittäkää häntä puolestani. -No, hän on eksä.
Emme siis tapaile enää.
-Olen pahoillani. -Älä turhaan.
Tuli ilmi, että hän oli täysi molopää, kuten sanotaan.
Vai niin. No...
kun haette molopään vaatteita,
saanko kysyä, mistä löydän padan kylvyn lämmitystä varten?
Jospa vain näytän kylpyhuoneen?
Sir Cole.
Sir Cole...?
-Tervehdys. -Tervehdys.
Tuon lahjoja.
-Eikä minulla ole teille mitään. -Ei se mitään.
Pukeudu rauhassa.
Teit mitä? Brooke.
-Entä jos hän on vaarallinen? -Kuka?
Ei kukaan. Älä syö niitä. Ne ovat kekseihin.
Opettajana olen oppinut erottamaan hyvät omenat huonoista.
Usko pois, hän on harmiton.
Paitsi ehkä se miekka...
-Brooke... -Rauhoitu. Kaikki on hal...
-Pitää mennä. -Odota. Minkä takia?
-Haistan palaneen käryä. -Odota. Brooke!
Hei, mitä oikein teet?
Karkotitte illallisen.
Mitä? Ei!
Et voi syödä haisunäätiä etkä sytytellä nuotioita pihalle.
-Suonette anteeksi, arvon Brooke. -Sano vain Brooke.
Brooke, ei ollut tarkoitus loukata.
-Olen vain hieman nälissäni. -No, se voidaan kyllä korjata.
Ilman haisunäätiä.
Juustohampurilainen.
Lohkoperunat.
Kuuma koira.
Mutta haisunäätää ei saa syödä.
Ei se ole oikeaa koiraa, vaan sianlihamakkaraa.
Mitä haluaisit?
Tummaa leipää?
Puuroa? Villisikaa?
Marjoja? Palanpainikkeeksi sitä herkullista simaa.
Mitä saisi olla?
Kaksi juustohampurilaista ranskalaisilla ja kaksi kaakaota.
-Selvä on. -Kiitos.
Herkullista. Toiset vielä, piika.
Tuota noin. Sir Cole, se on loukkaava nimitys.
Kutsumme heitä tarjoilijoiksi.
Pahoittelen.
-En tarkoittanut loukata, hyvä tarjoilija. -Anteeksi.
Toiset vielä, jos sallitte.
Tulee heti.
Kiitos.
Onko sinulla vaimoa ja lapsia?
Tai neitosta, joka odottaa kotipuolessa?
Vuosia sitten oli kyllä.
En voinut naida Matilda-neitoa ennen tehtäväni täyttämistä.
Kurja juttu.
Välitin hänestä kovin, mutta on tehtävä, kuten oikein on.
Ritarin velvollisuus on tuoda kunniaa kuninkaalle.
Hei.
Istukaa minne vain.
Mitä nyt?
Ei mitään. Vain...
eksäni ja uusi tyttöystävä.
-Täytyy kiittää molopäätä vaatteista. -Ei todellakaan tarvitse.
Pidät hänestä yhä.
Pidän isona virheenä.
Hän petti minua häntä vastapäätä istuvan piian kanssa.
-Ehkä käynkin tapaamassa häntä. -Ei!
Istu alas. Ei sellaista voi tehdä. Lopeta.
-Totisesti voin. -Ei, et ymmärrä.
Ei nykyään toimita enää niin.
Sitä vastaan on lakejakin.
Kyllä ritarillisuus on muuttunut, ellei lurjukselle saa antaa ansionsa mukaan.
Voi olla.
Älä nyt ainakaan hänen joulupaita ylläsi. Joten...
Sopiiko tämä passikuvaan?
Josh!
Tulit kotiin!
Riemastuttava taikalaatikko.
Noita-akan ennustus käy toteen.
Hei, miten voin auttaa?
Jos kaipaat laulelmia, sano: "Alexa, soita joululauluja."
Soitetaan joululauluja.
Missä mainitsemasi Alexasoita oikein on?
Tässä näin.
Kerro sille toiveesi.
Hetimmiten, arvon neito.
Brooke.
Hyvää yötä, sir Cole.
Hyvä Alexasoita...
Haluan hevoseni.
Soitetaan "Kulkuset".
Hyvä Alexasoita.
Haluan pyhiksi kotiin veljeni ritariksilyömisjuhlaan.
Soitetaan "Pyhä yö".
-Alexasoita, jätä minut rauhaan. -Soitetaan "Joulurauhaa".
19.12.2019
Hei.
Huomenta.
-Toivottavasti en tule liian varhain. -Et.
Halusin vain tuoda satuprinssille vähän vaihtovaatteita.
Hän luulee olevansa ritari, ei prinssi.
Ovatko nuo ehkä banaanipähkinämuffineita?
Näpit irti. Ritari saa avata.
Näytä jo se mysteerimies.
No, mennään.
Huomenta, neidot.
Nukuitko hyvin?
Ikävä kyllä en,
sillä kuvalaatikkosi vangitsi minut eteensä.
Sisaresi, otaksun.
Niin. Madison, tässä on Cole.
Viehkeissä piirteissänne on paljon samaa.
Toin sinulle vähän aamiaista ja pari juttua liikkeestäni.
Suurkiitokset.
-No niin, Madisonin pitää mennä. -Pitääkö?
-Liike avattavana, eikö? -Totta.
Hauska tutustua, sir Cole.
Kuten myös.
-Luoja. Mikä namupala. -No niin, heippa.
-Mitä... -Hei hei.
Löytyikö mitään sopivaa?
Sir Cole.
Mitä pidät näistä upeista kuteista?
Sikamakeet.
Missä Alexa on?
Hän sai karkotuksen yöilmaan.
Olisit vain voinut sammuttaa.
Turhauduin, ja rangaistus sopi rikokseen.
Nykyteknologia on helvetin siistiä.
Muistisi alkaa siis palailla.
Opettelin murrettanne taikalaatikkosi kuvista.
Todella vapaamuotoista ja järjetöntä.
Miten ystävää voi esimerkiksi kutsua nimillä -
kunkku, tytsy, kulta, systeri, broidi tai muru?
Olet tainnut jäädä telkkarikoukkuun.
Jos tarkoitat, että olen kuvalaatikon pauloissa, niin kyllä.
Voimmeko telkkarikoukuta yhdessä?
Tulehan.
Enpä tiedä. Kamalasti tehtävää jouluksi.
Olit oikeassa. Toimi täydellisesti.
Sanoinhan, että toimisi.
Joskus tarvitaan vain vähän neroutta, kovaa työtä -
ja ehkä hieman joulua...
Kyllähän sinä pystyt.
Sherwyn, palasit.
Muistakaa, että tehtävä on täytettävä keskiyöhön mennessä jouluaattona.
Tiedossa on, noita-akka. Mutta mikä tehtäväni on?
Avatkaa silmänne. Löydätte sen edestänne.
Silmäni ovat auki.
Kaikki selviää, kun opitte avaamaan sydämenne.
Älkää puhuko arvoituksin. Mitä oikein tarkoitatte?
Sherwyn!
-Miekkani. -Oletko kunnossa?
En.
Jouduin yöllisten kauhujen valtaan.
Ei enää yhtäkään jaksoa.
Huomenna pitää kyllä saada enemmän aikaan.
Totisesti.
20.12.2019
Siinä ovat äitini erityiset joulukoristeet.
En ole pystynyt avaamaan sitä.
Paljon muistoja.
Muutin kotoa, kun äitini sairastui,
ja isäni kuoli pari kuukautta äidin jälkeen.
Olen pahoillani.
Tiedätkö... En ole nähnyt vanhempiani sen jälkeen, kun lähdin aseenkantajaksi.
Mutta kannan heitä ja...
muistojani täällä.
Ehkä on aika avata se.
Pipariukko!
Joka vuosi äitini teki -
pienen erityislahjan, jonka löysin kuusen alta.
Vaikkapa käsintehdyn rintaneulan tai neulotun mollamaijan.
Puolet huvista oli vain sen etsiminen oksista.
Minunkin äitini oli ompelijatar.
Hän valmisti vaatteemme.
Äitimme tulisivat juttuun.
Sanoit, että Edvard III löi sinut ritariksi.
Hän hallitsi 1300-luvulla.
Mahtava ja arvostettu kuningas.
Tiedätkö, mikä vuosi nyt on?
Kuvalaatikon mukaan 2019.
Aurinko nousee joka aamunkoi,
ja kuu kuolee joka kuukausi, ja niin käy, vaikken sitä ymmärtäisi.
Olen matkannut tänne, eikä haittaa, vaikken tiedä, miten.
Tiedäthän, ettei aikamatkailua oikeasti ole?
1300-luvulla sen enempää kuin nytkään.
Järkeilysi mukaan vain asiat, joita käsittää, ovat mahdollisia.
Niin... Olet kai oikeassa.
Anteeksi, sir Cole.
Tiedätkö...
ei sinun tarvitse kutsua enää sir Coleksi.
Luulin, että se on kunnioittavaa.
Niin onkin.
Muodollisuuksista voi luopua, kun...
tutustuu.
Hyvä on sitten, Cole.
-Mikä tämä sekasikiö oikein on? -Joulukuuseni.
Se pitää vain koota.
Yhtä keinotekoinen kuin mökkiäsi koristavat oliot.
Vie minut metsään. Näytän oikean puun.
Hyvä on.
Kotipuolessa koristelimme puun kynttilöin ja hedelmin.
Jouluaamuna veljeni ja minä löysimme appelsiinin ja puolipennisen sängystämme.
Appelsiinin ja puolipennisenkö? Siinä ei kuitteja tarvita.
Seitsenvuotiaana pääsin palvelijaoppipojaksi.
Ystävällisyydessään herra Ganley päästi minut jouluksi kotiin.
-Se oli kai rankkaa. -Muusta en tiennyt.
Pääsin 14-vuotiaana aseenkantajaksi -
herra Townsendin linnaan, ja 21-vuotiaana minusta tuli ritari.
Tämä näyttää tukevalta.
-Niin näyttää. Haen työntekijän. -Höpsistä.
Mitä hupia puun hausta on, ellei sitä hae itse?
Kyllä minäkin pystyn.
Hienoa.
Näitkö?
Brooke...
saanko esittää henkilökohtaisen kysymyksen suhteestasi siihen molopäähän?
-Jamesiinkö? -Kuinka vakavaa se oli?
Jos hän tahrasi maineesi, miekkani saa lävistää hänet.
Ei. Ei hän ole sen arvoinen.
Tiesin, ettei hän ole se oikea.
Odottelin vain aina ja toivoin,
että hän muuttuisi haluamakseni.
Mutta hän aiheutti sinulle tuskaa.
Kaksi vuotta yritin kaikkeni, mutta se ei riittänyt.
Liemiaivoinen turskanpätkä, kun ei tajunnut valita sinua.
Tuota... en ollut kuullut aiemmin,
mutta... kiitos.
Ritari puhuu aina totta.
Brooke, olisitko ystävällinen ja lainaisit ratsuasi?
Autoaniko?
Muistatko, miten ajetaan?
Ehdottomasti.
Hallitsen kaikenlaiset pedot.
Varmasti sinunkin.
No, kaipa se sopii.
Tiedätkö, minne menet?
En aivan, mutta aion saada sen selville.
Niin... Et ehkä tarvitse tuulilasinpyyhkimiä.
Selvä.
Muistatko varmasti, miten ajetaan?
Lämmittelen vain.
Kyllä hän pärjää. Kaikki hyvin.
Noita-akka.
Olen kovin pahoillani.
Kuulehan, voitko lopettaa vaimoni kutsumisen noidaksi?
Näytät eksyneeltä.
Totisesti. Yhtä hakoteillä kuin tavatessani sen noita-akan.
Noita-akan...?
Viisas nainen, joka ilmestyy koettelemaan ritarin sydäntä.
Olet kai ottanut roolisi tosissasi.
No, ritari on aina sydämeltään puhdas.
Pelkäänpä, etten ole yhtään lähempänä tehtäväni täyttämistä.
Sanoisin, että joulun ilo -
muistuttaa meitä uskosta, joka kantaa meitä läpi vuoden.
Tiedätkö? Epäonnistut vain, jos luovutat.
Toivo ja päättäväisyys tekevät mestareita.
Totisesti.
-Kiitos neuvoistanne, pyhä Nikolaus. -Eipä kestä.
Vitsit, kun olen hyvä.
Hyvää joulua! Näyttäkääpä listanne!
-No jopas, onpas paljon. -Täällä hän on!
POLIISI
Hyvä luoja.
Cole.
Konstaapeli Stevens sanoi löysi autoni hylättynä pääkadulta. Mitä kävi?
-Oletko kunnossa? -Voi, minä...
en ole löytänyt todellista tehtävääni.
Lohikäärmeen kukistamista tai taikamiekan vetämistä kivestä, vai?
Olet tainnut katsella liikaa riemastuttavaa taikalaatikkoasi.
Ritarin tehtävä haastaa hänen heikkoutensa.
No, mikä on heikkoutesi?
Totuus on, kun sanon, etten tiedä.
Ja aikaa on vain jouluaaton keskiyöhön.
Isälläni oli aina tapana sanoa,
että elämässä saavuttaa mitä vain, jos haluaa tarpeeksi.
Brooke, vannon pyhästi.
Haluan sitä enemmän kuin mitään.
Sitten ei ole mitään hätää.
Jouluun on vielä viisi päivää,
enkä epäile yhtään, ettetkö saavuttaisi tavoitettasi.
Arvostan uskoasi.
Tule, mennään kotiin.
No, siinä tapauksessa...
on parasta luovuttaa ratsusi ohjat.
Se on uskollinen ja tottelee vain sinua.
Hyvä juttu.
21.12.2019
Tuo ei voi olla Englantini.
Siinä näkyy Lontoon Tower livenä.
Uskomaton määrä vankeja.
Eivät he vankeja ole, vaan turisteja.
Se on nykyään nähtävyys. Ihmiset maksavat siitä rahaa.
-Mitä seuraavaksi? -Brooke-täti, tulimme.
Muista tuo tuuma.
-Hei. -Hei. Minulleko?
-Niin. -Ihania. Kiitos.
Olisimme tuoneet teille keksejäkin,
mutta joku päätti jakaa ne naapureille.
No, sehän on joulun idea.
-Oletko oikea ritari? -Kyllä vain.
Voiko tyttö olla ritari?
-Ei. -Voi.
Tytöt voivat olla mitä vain haluavat.
Siistiä. Opetatko miekkailemaan oikealla miekalla?
Ei onnistu. Olet liian pieni ja se on vaarallista.
No, pelko pois.
Hänen iässään harjoittelimme puukepeillä,
jotta vältimme vakavat vammat.
Kuka on valmis kuusenkoristelupuuhiin?
-Minä. -Mennään.
Isoäitisi ja isoisäsi toivat tämän Aldovian-matkaltaan.
Noin.
Miltä näyttää?
Vähän kenollaan oikealle.
Ei.
Täydellistä.
Sitä lukuun ottamatta, että hän uskoo olevansa 1300-luvun ritari,
Colessa on kyllä kaikki kohdallaan.
Niin on.
Ei, mutta... Hän on kyllä aika vakuuttava.
Kunhan muisti palautuu,
tulee takuulla ilmi, että hän on keskiaikaharrastaja.
Enpä tiedä, Mads.
Entä jos Cole onkin, kuka sanoo olevansa?
Entä jos onkin asioita, joita emme voi käsittää?
Aikamatkustelua, vai?
Siinä tapauksessa sinunkin pääsi sietää tutkia.
Mutta sen sanon, että tyyppi...
on kultainen ja hurmaava.
Niin on.
Maailmassa saisi olla enemmän Coleja.
-Malja sille. -Kippis.
Mahtavaa.
Muista, että suojaat aina heikompaa puoltasi.
No niin, pirpana. Hyvää yötä ja ritarit myötä.
-Kiitos. -Ei.
Hyvää yötä.
Nyrkkitervehdys.
Niin, mutta ritari kättelee todistaakseen aseettomuutensa.
-Hyvää yötä. Olet rakas. -Samoin.
Hyvää yötä.
22.12.2019
Anteeksi nyt. Kuka tämän taiston aloitti?
Suonet anteeksi. Tulin vähän harjoittelemaan,
-ja taisin innostua liikaa. -Onko noin?
Pitää kai ryhtyä siivoamaan.
Voin kyllä auttaa.
Tietenkin voit.
-Hei. -Hei, mitäs täällä oikein on?
Cole on yksi joululinnan ritarinäyttelijöistä,
-ja harjoitteli vähän esitystään. -Huomenia.
-Cole, naapurini Allyson. -Sorjaa tavata.
Samoin.
Tulin oikeastaan kysymään, ehtisitkö laulamaan joululauluja illlalla.
No... Mikä kunnia,
mutta joudun kieltäytymään, sillä minulla on sitoumuksia toisaalla.
No, ehkä toisella kertaa.
Ehkäpä.
Hei hei.
-Nähdään. -Näkemisiin.
Allyson-neito sai sinut vihreäksi kateudesta.
Ensinnäkään hän ei ole mikään neito.
Hänet valittiin koulussa flirttimestariksi.
Ei siis mikään neitokainen pulassa.
Näytti kuitenkin saavan yhden neidon pulaan.
Siksi kieltäydyin kutsusta.
Mitä sitoumuksia sinulla muka on?
Ne ovat erään sievän ja kiltin neidon luona.
Se James-lurjus kyllä...
Miten sanottekaan?
Rökitti itsetuntoasi, kultsi.
Tuosta en ihan tiedä, mutta...
Kai se pitää paikkansa, että siitä jäi luottamusongelmia. Miten muutenkaan?
Ritari pitää lupauksensa.
Kuuluu sääntöihimme.
Mitä muita sääntöjä on?
Ritari on aina urhea ja hyveellinen.
Miekka puolustaa hyviä, mahti suojaa heikkoja.
Hän hallitsee malttinsa ja auttaa kaikkia tarvitsevia.
Pyytäisin palvelusta.
Tarvitsen kaiken mahdollisen avun joulujuhlan järjestämiseen.
-Autatko? -Totisesti.
Palveluksessanne päivin ja öin.
Kiitos, kun vahdit lapsia.
-Totta kai. Odotan juhlia innolla. -Samoin.
Will, Lily, olkaa kunnolla.
Tulkaa kohta sisään kaakaolle.
Missä hanskasi ovat?
-Eivät ne pidä käsiä lämpiminä. -Etkö voi pyytää isältäsi uusia?
Hän tulee pyynnöistä aina surulliseksi.
Tässä. Ota nämä. Minulla on toisia.
Saanko?
Kiitos.
Miten tämä tapahtuma sai alkunsa?
Lapsuudessani vanhempani -
kutsuivat aina aaton illalliselle ystäviä ja sukua, jotka olisivat olleet yksin.
Olen halunnut pitää perinteen elossa.
Kuinka epäitsekästä.
No, antaminenhan kuuluu jouluun, eikö?
Ja kun tapahtuma kasvoi,
aloimme myydä lippuja ja lahjoittaa tulot tarvitseville.
-Hei. -Ai, Eileen.
-Onhan siinä, mitä luulen? -Kyllä vain, piparminttupaloja.
Tein niin paljon, että Fred ehdotti betonimyllyn hankintaa.
Missä Fred on? Hänhän on aina täällä.
Hän venäytti selkänsä, eikä mikään tunnu auttavan kipuun.
Olemme kokeilleet kaikkea.
Kokeilkaa lonkkaluun käärimistä kuumaan liinaan.
Erittäin kuumaan.
Lisätkää sitten punaisen härän sappea, sian ihraa ja kuminaa.
Paitsi tuota.
Eileen, tässä on Cole. Ei lääkäri,
mutta tulee holististen hoitotapojen maasta.
Vakuutan, menetelmä lievittää kipua.
-Sitä on käytetty vuosisatoja. -No, voinhan aina kokeilla.
Ei siinä mitään häviä.
-Näyttää hyvältä. -Selvä. Pidä siinä.
JOULUJUHLA BRACEBRIDGEN KUNNANTALO
Noin.
-Minä voin ottaa sen. -Kiitos, David.
Arvostan todella, että olet täällä. On...
aivan mahtavaa, että löydät aikaa vapaaehtoistyöhön.
Vaikka työtä on muutenkin.
Lasten on tärkeää oppia auttamisen merkitys.
Olet tosi hyvä isä.
-Clairen parhaan kaverin isä. -Hyvä mies.
23.12.2019
Hei, pitää hakea pari juttua kaupasta joulujuhlaa varten.
-Lähdetkö mukaan? -Totisesti.
Loistavaa.
Voi, ei miekkaa.
Jätä se vain.
Tällaista yltäkylläisyyttä en ole nähnyt ikinä.
Niin. Itsestäänselvyys ehkä jopa minulle.
Kotipuolessa torilla myydään riistaa, vihanneksia ja leipää.
-Tämän täytyy olla sitä herkullista simaa. -Kyllä vain.
Cole, yksi riittää kyllä.
Ei tarvitse kerätä talven varalle.
Mitä muuta? Missä leipä on?
Ai... Minä...
Me vain...
No...
Rakastat todella kaakaota.
Täällä.
Käytkö hakemassa kahdeksan sämpyläpussia? Tuolta.
Niitä ei voi olla liikaa.
-Opettaja. -Heipä hei, Paige.
-Valmistelet näköjään joulujuhlaa. -Yritän.
-Onko olosi jo parantunut? -Tosi paljon.
Olen miettinyt sitä, mistä puhuimme,
ja aion keskittyä tavoitteisiini.
Ajattelin, että ehkä...
voisit antaa jonkin lisätehtävän, jolla voisin parantaa tuloksiani.
Emmeköhän me jotain keksi.
-Kiitos. -Ei kestä.
-No, onnea juhlaan. -Kiitos.
Heippa.
Cole.
Sanoin kahdeksan pussia. Maistelusta ei puhuttu.
Tarjoilukelvotonta. Maistuu sianpalleilta.
Selvä. Mitä sitten ehdotat?
Johdata minut jauhon, hiivan ja voin luokse.
En ole erityisen hyvä kokki, joten eikö vähän huonompikin käy?
Minä olen. Olen teurastaja, leipuri ja kynttilänvalaja.
Totta kai olet.
Saammeko mennä ulos leikkimään?
Enpä tiedä. Pyryttää aika hurjasti.
Ole kiltti! Hetkeksi vain.
Claire opettaa taistelemaan kuin ritari.
Hyvä on sitten.
Mitä leikkitreffit olisivat ilman miekkataistelua?
Hei. Hei, tulehan tänne.
-Missä punaiset hanskat? -Annoin Lilylle. Hän oli paljain käsin.
Se oli tosi kultaisesti tehty.
Löytyisikö eripareja? Kyllä vain.
Ole hyvä.
Voilá.
Noin.
-Pysykää lähellä. -Heippa.
Missä opit leipomaan?
Aseenkantajana minulla oli keittiöaikani.
Leipuri Griselda oli kova mestari, mutta opin paljon.
Kauanko teit keittiötöitä?
Pari vuotta.
Hioin miekkailu- ja taistelutaitojani -
ja opin luutunsoittoa.
Olet todellinen renessanssimies, eikö?
Luoja. Kunnon myräkkä ulkona.
Sitten salainen ainesosa.
Eihän papuleipää voi tehdä...
ilman papua.
-Tuleeko siitä makua? -Ei laisinkaan.
Tarun mukaan pavun löytäjä -
kruunataan juhlan kuninkaaksi ja saa toivoa.
Mutta taikina ei kyllä kohoa, jos runnot sitä kuin lohikäärmeensurmaaja.
Huomaatko?
Ei niin vaikeaa.
Ei. Ei yhtään vaikeaa.
Aa, siskoni.
Hei, mitä kuuluu?
-Rauhoitu. Tulemme heti. -Mitä nyt?
Claire on kateissa.
Hei.
David ja Stevens ovat etsimässä.
Minä odotan täällä, jos tytöt palaisivat...
Eivät he kauas ole ehtineet.
Kaikki hyvin.
He ovat menneet tästä.
Älä huoli, tuon heidät ehjinä takaisin.
Menen mukaan.
Claire!
-Lily! -He ovat menneet tästä.
Oletko varma?
Jäljitys metsissä on minulle tuttua.
Aina löytyy jälkiä.
-Tämä on sormikkaista. -Claire!
SINIKALKKIPUISTO
Claire tietää, ettei tänne saa tulla.
Claire! Lily!
Voi, ei.
Ei järvelle.
-Tuolla. -Apua!
-Me tulemme! -Olen täällä!
-Noin, tyttöseni. -Lily, mitä tapahtui?
Claire ja minä eksyimme. Claire liukastui ja jää alkoi säröillä.
-Claire! -Pelottaa.
Älä.
Kuuntele nyt tarkkaan.
Pysy siinä, missä olet.
Cole, varovasti.
-Pelko pois. -Jää.
Claire, oletko nähnyt etanoita?
Olen.
Sinun täytyy nyt leikkiä etanaa -
ja ryömiä mahallasi luokseni.
Hitaammin, pikku etana.
Sinun pitää olla maailman hitain etana.
Juuri noin.
Juuri noin. Melkein perillä.
Hyvä.
Sain sinut.
-Varovasti. -Tule.
-Äitisi on suunniltaan. -Olen tosi pahoillani.
-Eksyimme pyryssä. -Ei hätää. Löysimme teidät.
Kaikki hyvin.
Viedään pikkuiset kotiin.
-Oletko kunnossa? -Olen.
Tämä täytyy kyllä sanoa, sir Cole.
Toimit tänään todella urhoollisesti.
Tehtäväni on samanlainen kuin teidän, olen ymmärtänyt.
Suojella ja palvella.
Aivan.
Niin.
Lilyn isä haluaisi kiittää sinua.
Se olisi minulle kunnia.
No, ei kyllä näytä siltä, että muisti on palautumassa.
Eipä kai.
Mutta keitä me olemme sanomaan, kuka hän on?
Niin kai.
Mutta auttaakohan harhoihin mukaan meneminen tilannetta?
Ainakin auttoi tänään.
Onnittelut.
Täytit vihdoin tehtäväsi.
Voit kai nyt palata veljesi seremoniaan todellisena ritarina.
Enpä usko.
Mutta ellei tämä, niin...
Suoritin ehkä pienen urhean teon,
mutta tuskin se riittää tehtäväkseni.
En tajua. Mitä siihen oikein vaaditaan?
Noita-akka puhui arvoituksin.
Se liittyi sydämeeni.
Ellen löydä sen merkitystä...
jään ehkä tänne ikiajoiksi.
Olisiko se niin kamalaa?
No, siltä se ehkä tuntui aikaisemmin...
-Evan, tulit kotiin. -Niin, saimme soviteltua,
ja lentokentällä kuuntelin kaikki Madisonin viestit.
Cole, uusi perheystävämme.
Hauska tavata.
Kuten myös.
Olemme lähdössä. Madison panee Clairea nukkumaan.
Hän kertoo kaiken.
Hyvä. Voisitko mitenkään piilottaa nämä kotiisi?
Toki. Totta kai.
-Claire on turhan utelias, vai? -Ei, vaan siskosi.
Voitteko uskoa? Huomenna on jouluaatto.
En ymmärrä. Miksi tulimme?
Kävin täällä jo kahdesti, turhaan.
Pitää ehkä katsoa uudelta kannalta.
Noita lähetti sinut tänne,
joten pitää täällä jotain olla.
En käsitä. Kuinka mahdollisen kosijan -
tulisi todistaa neidolle arvonsa?
En tiedä.
Mutta kerron heti, kun saan selville.
Tämän sanon.
Tulevaisuuden romanssit ovat kovin monimutkaisia.
Sinun aikasi tavat tuntuvat minustakin paremmilta.
Kaksi tuntia, kaksi kaakaota, muttei tehtävän poikastakaan.
Minun vikani. Luulin, että se auttaisi.
Hei. Minäkin aion maistaa tuollaista.
Kannattaa. Tosi hyvää.
Colen lempijuoma.
Taskuvaras!
-Pysähdy, varas! Lainaa miekkaasi. -Se on vain kumia!
-Palauta kukkaro tai kärsi seuraukset. -Siinä.
Kotipuolessa varkaat hirtetään peukaloista,
tai kädet katkotaan, jottei varas voi enää varastaa.
Tämä on teidän.
-Kiitos. -Hetkinen. Marshall Geller.
No, mitä sanotte?
-Saako hän pitää kätensä? -Saa.
-Kyllä. -Saa.
Ymmärrätkö sinulle luetut oikeutesi?
Ymmärrän. Pitäkää vain miekkahullu kaukana.
Sinusta on tulossa aikamoinen luonnonlahjakkuus.
Voisit harkita poliisivoimiin liittymistä.
Olisi kunnia palvella rinnallanne.
Psykologiset kokeet pitäisi tietysti läpäistä.
Opiskelisin yötä päivää, jotta olisin hyvin valmistautunut.
Selvä.
Hyvin toimittu.
Kiitos, Brooke.
En tiedä. Alan miettiä, mitä oikein teen täällä.
En... En tajua.
Tarkoitatko, että varkaan nappaaminen paljain käsinkään ei riitä?
Ehkä todellinen ritarius ei sittenkään ole kohtaloni.
Hetkinen. Nyt vähän takapakkia tuollaiselle kielteisyydelle.
Kuuntele.
Lupasit, ettet luovu uskostasi.
Eikä peli ole vielä pelattu.
Uskon sinuun, Cole.
Sanat eivät ole koskaan ennen kietoneet sydäntäni lämpimään huopaan.
Kiitos, Brooke.
Hyvää yötä.
Alexasoita, soita "Kuusen kotiin tuoda saamme".
24.12.2019
Kokkailuni rajoittuu yleensä mikroon.
Kiitos.
Tuoksuu tosi kotoisalta.
-Muistuttaa minua nuoruudestani. -Niinkö?
-Mahtava nuoruus. -Vau. Katsopa teitä.
No, en halua keskeyttää.
Toin vain tämän arvostuksemme osoituksena.
Ja tässä pukusi illaksi.
Simaa.
-Madison, tosi huomaavaista. -Kiitos.
Lapseni opettaa minua.
Hän antoi lapasensakin Davidin tyttärelle,
-koska raukalla ei ollut. -Mitä?
Clairella on hyvä sydän.
Kuten tädillään ja äidillään.
Davidin vaimo menehtyi viime vuonna sairauteen.
Davidilla on neljä lasta ja kaksi työtä, jotta pystyy elättämään heidät.
Murheellinen tarina.
Niin, ja silti hän tekee vapaaehtoistyötä,
koska haluaa opettaa lapsilleen avuliaisuutta.
Miehellä on kultainen sydän.
Ehkä noita-akka tarkoittikin sitä.
Mitä?
Ehkä olen löytänyt tehtäväni.
Tämä kaulanauha tuntuu enemmänkin kidutusvälineeltä.
Ehkä voin auttaa.
Mitä nyt?
Ei mitään. Yhtikäs mitään.
Näytät vain...
säteilevältä.
Kiitos.
Ja sinä, kašmirvillasekoitteessa sädehtivä ritarini...
No, vaateparsi istuu kyllä.
Kaulanauha vain aiheuttaa harmia.
Se on solmio. Minä autan.
Ei minulla ole hajuakaan.
Minulla on sinulle yksi juttu.
Sulje silmät ja ojenna käsi.
Kun veljeni sanoi noin, sain rupikonnan.
Ei tämä ole rupikonna. Lupaan. Silmät kiinni.
Nyt voit avata.
Appelsiini.
Sinä muistit.
Emme käytä enää puolipennisiä, mutta siinä on puoli dollaria.
Tämä merkitsee minulle suunnattomasti.
Kiitos, Brooke.
Vau. Isokirjaiminen tekstiviesti!
-Pitää mennä. -Selvä.
-No, hyvää joulua. -Hyvää joulua.
Halusin vain sanoa,
että joululeipäsi on suuri hitti.
Kiitoksia. Vanha sukuresepti.
Tarun mukaan se, joka löytää pavun, saa toivoa.
Ahaa. Pidän silmät auki.
Kuinka miehenne selkä voi? Salvani paransi taatusti.
Kyllä vain. Siinä hän tuleekin.
Nyt tarvittaisiin sammutusnappulaa.
No niin, Fred. Riittää.
Hyvää jouluaattoa.
Näytät hyvältä.
-Kiitos, samoin. -Tänne sieltä.
Onko tämä jokin joulupainiperinne?
Evan sai kai vain tietää, että pelastit Clairen, ja haluaa kiittää.
Olkaa hyvä vain.
-Pitää varmaan aloittaa. -Niin pitää.
Toivotan kaikki tervetulleiksi jouluaattojuhlaan.
Äitini ja isäni sanoivat aina,
että joulun hengessä on kyse hyväsydämisyydestä.
Eikä se koskaan -
ole ollut enemmän totta kuin tämän vuoden juhlassamme.
Nauttikaa!
Olisipa meilläkin tällainen joulukuusi.
Niin, mutta mikä on parasta joulukuusen alla?
-Rakkaus. -Juuri niin.
David, tulkaa mukaani.
Tulkaa vain.
Mitä nyt?
Will, Lily, Taylor ja Reed.
Olette kaikki olleet aika kilttejä.
Kävi niin, että tänä vuonna pyhälle Nikolaukselle,
siis Joulupukille, kävi kömmähdys.
Hän toi vahingossa kaikki lahjanne tänne, eikä kotiinne.
Ovatko nämä meille?
Kyllä vain. Avatkaa ne.
Siistiä.
Isä, Joulupukki toi uuden pyörän.
Katso, uusi takki ja uudet kengät.
Ja... tämä on sinulle.
-En voi ottaa tätä. Siinä on liikaa. -Eihän, juuri tästä juhlassa on kyse.
Siksi koko kaupunki osallistui,
jotta sinä ja lapsesi saatte tänä vuonna erityisen joulun.
-En tiedä, mitä sanoa. -Juuri nyt on rankkaa. Olemme tukenasi.
Kiitos.
Maksan takaisin heti, kun voin.
Minusta näyttää siltä,
että olet jo maksanut.
-Will, katso. -Minä avaan tämän.
Onnistuimme, Cole. Tehtäväsi täytyy nyt olla täytetty.
Yksi lupaus pitää vielä täyttää.
Keskuudessamme on epäilijä.
Aion korjata asian mitä kiireimmiten.
Hyvä on.
Näettekö? Sanoinhan, että hän on oikea ritari.
Katsokaapa tänne.
Muikku!
Noin. Annetaan sitten muille tilaa.
Tulkaa.
-Tulkaa. -Minä haluan kuvan.
-Minäkin. -Katsokaa tuonne.
-Lähemmäs. -Tiivistäkää.
Muikku!
Noin.
Haluaisiko joku vielä selfien?
Minä en ainakaan sanoisi ei.
Katsopa, misteli. Tunnetko sen merkityksen?
Sontakasvi pahojen henkien karkotukseen.
Höpsö. Perinteen mukaan mistelin alla kuuluu suudella.
Muuten saa huonoa onnea.
Ehkä säästät tämän jollekulle, josta todella välität.
Hyvää joulua.
Kuten myös.
Hei, jäisimme auttamaan siivouksessa, mutta Claire pitää saada sänkyyn.
-Tietenkin. -Niin.
Minun pitää treenata yllättynyttä ilmettä, kun saan Madisonilta lahjaksi tohvelit.
-Eikä saa. -En luullutkaan.
Nuku hyvin.
Brooke, me selviämme tästä. Nauti sinä vain loppuillasta.
Kiitos, olet ihana.
Hyvää joulua.
-Nähdään. -Hei hei.
Herra kutsui minua...?
Totisesti. Toivoin, että valaisisit minulle erästä jouluperinnettä.
Ai. Selvä.
Ymmärtääkseni tuo huonoa onnea, jos pari ei suutele ollessaan tämän alla.
Varmaan vain jotain vanhan kansan uskomuksia.
Mutta miksi ottaa riski?
Cole, medaljonki.
-Noita-akka. -Mitä se merkitsee?
Että pitää mennä. Äkkiä. Vie minut ratsusi luo.
Saavuin tänne, joten täältä pääsen takaisinkin.
Takaisin minne?
No... takaisin kotiin.
Olet siis täyttänyt tehtäväsi.
Oletko nyt tosiritari?
Olen sinulle ikuisesti kiitollinen.
Hyvästit saavat sydämeni raskaaksi, mutta...
en voi muutakaan. Minun on palattava veljeni ritariksilyömisjuhlaan. Se...
on velvollisuuteni.
Ymmärrän kyllä. Ritarisäännöt vaativat. Sinun pitää mennä.
Mitä tapahtuukin...
missä olenkin...
vannon sinulle uskollisuutta.
Et tee tästä helppoa.
Sait minut uskomaan itseeni.
Siitä hyvästä -
olet aina sydämessäni.
Jää hyvästi, Brooke-neito.
Hyvästi, sir Cole.
Cole.
Mitä? Cole...?
Opettaja.
Et ikinä usko, mitä tapahtui.
Grayson anelee minua takaisin.
-Niinkö? -Niin!
Käskin unohtamaan koko jutun, koska tosirakkautta on vain saduissa.
Tästä lähtien keskityn ainoastaan tavoitteisiini.
Paige, olin väärässä.
-Mutta sinähän sanoit... -En tavoitteista. Se on hyvä juttu.
Mutta tosirakkaudesta.
Kyllä sitä on.
Onko?
Sitä ei ehkä tule eteen kovin usein, mutta...
kun tulee, sen tunnistaa.
Kun joku rakastaa toista täysin sellaisena kuin hän on,
ja toiselle haluaa aina parasta, vaikka...
ei saisikaan olla yhdessä.
-Anteeksi. -Ei se mitään.
Okei.
-Hyvää joulua. -Samoin sinulle, Paige.
Heippa.
Taikapapu.
Olisipa Cole vielä täällä.
Rakkaudella sir Colelta.
NORWICH, ENGLANTI 25.12.1334
-Herra. -Mitä?
Sherwyn!
Veli.
Geoffrey.
Hevosesi palasi päiväkausia sitten.
Pelkäsimme sinun eksyneen myrskyyn.
Olinkin.
Eksynyt.
Juhla on pian. Sitten etsin tehtäväni.
Saavuin siis ajoissa.
-Saanko antaa neuvon? -Ehdottomasti.
Ole kaikille ystävällinen. Tapasin noidan, joka kehotti minua -
etsimään tehtävääni sydämelläni tullakseni tosiritariksi.
Oletko tosiritari?
Olen.
Eläköön! Otetaan kolpakot ja juhlitaan.
Mutta voi...
sydämeni johti minut myös Brooke-neitoni luo.
Olet rakastunut.
Näen sen kasvoiltasi.
Niin taitaa olla.
Typeränä jätin hänet.
Mitä?
Heikkouttani en käsittänyt aiemmin.
-Mene hänen luokseen. -Mutta seremoniasi.
Ei sillä ole väliä sydämen asioiden rinnalla.
-Toivon sinulle pelkkää hyvää. -Kannan sinua mukanani.
Täällä.
Tiehesi siitä.
Lähde etsimään Brooke-neitoasi.
Jos olet varma.
Olen.
Onnea juhlaan.
Hyvästi, veli.
25.12.2019
Joulu! Pukki on käynyt.
Missä sukkani on?
-Eilenhän se oli siinä. -Outoa.
Missä se on?
Koiranpentu!
Mitä... Sinäkö...?
En. Entä sinä?
Keitän kahvia.
Hyvää joulua!
Et ikinä usko, mitä sain Joulupukilta.
Koiranpennun.
Niinkö?
-Et satu tietämään tästä mitään...? -En, miten niin?
Mekään emme. Mitään selitystä ei siis ole.
Onhan.
Joulun taikaa.
-Koirako ei liity sinuun mitenkään? -Ei.
Claire on siis oikeassa joulun taiasta, vai?
Vaikka jotain ei voisi selittää järjellä, se voi silti tapahtua.
Niin kuin aikamatkaava ritarisi. Missä hän muuten on?
Hän... palasi kotiin.
En... usko, että näen häntä enää koskaan.
Voi, kulta.
Olen pahoillani.
Luulin, että juttunne oli erityinen.
Niin minäkin.
-Brooke, hyvää joulua. -Hyvää joulua.
-Tässä. -Kiitos.
-Noin. -Kiitos.
-Valmiina avaamaan lahjoja? -Ja sen jälkeen -
isä vie meidät taas joululinnaan. Tuletko mukaan?
-Minä... -Sinun ei tee mieli, mutta...
onhan joulu.
NORWICHIN METSÄ JOULUPÄIVÄ
Noita-akka!
Tarvitsen teitä.
Rakkaus on ritarillisista hyveistä tärkein.
Käsitän sen nyt.
Rakkaus.
Pyydän teitä.
Mitä vain tahdottekin,
teen sen...
jos pääsen rakkaani luo.
Olkaa kiltti.
Hyvä on.
Olette osoittanut kelpoisuutenne.
En tule ehkä ikinä ymmärtämään koiramme ihmesaapumista,
mutta täytyy myöntää, että alan lämmetä sille.
Hei, siinähän olisi hyvä nimi.
Ihme. Mitä mieltä olet, Claire?
Nimesin sen jo. Ritari.
-Mitä tykkäät, Brooke-täti? -Loistava nimi.
Missä Cole on? Luulin, että hänkin tulisi.
Kultaseni, hän joutui lähtemään eilen.
-Miksi? Hänhän viihtyi täällä. -Niin viihtyikin.
Viihtyi todella, mutta...
-hänen kutsumuksensa oli toisaalla. -Mikä on kutsumus?
Vähän kuin työ. Niin kuin matka, jolla isä oli.
Ai. Sittenhän hän tulee takaisin, eikö?
Enpä tiedä, lutuseni.
Mutta sen tiedän, että oli hauskaa, kun hän oli täällä. Eikö vain?
Arvon neito.
Cole tuli ja toi hevosensakin.
-Iloitsen seurastasi. -Luulin, että lähdit ikuisiksi ajoiksi.
Minun olisi pitänyt tajuta aiemmin.
Sinä olet tehtäväni.
-Minäkö olen tehtäväsi? -Niin.
Ja sydämeni...
kuuluu ikuisesti sinulle.
Jos otat minut.
Mikään ei saisi minua onnellisemmaksi,
komea ritarini.
Kaunis neitoni.
Jäät kaipaamaan ritarina oloa.
Mitä aiot tehdä?
Ehkä liityn konstaapeli Stevensin nykyritarikuntaan.
Tai avaan leipomon.
En voi uskoa, että palasit.
Missä oletkin,
siellä tahdon olla.
-Löysin Sherwynin. -Hei, Sherwyn.
Hei.
-Noustaanko selkään? -Mikä ettei.
Joulun söpöläiset.
-Kaunista. -Hyvää joulua.
Miten romanttista!
25.12.1334
Eläköön! Tehtävään!
Tule.
Seamus-herra avaa oven.
Onpa siinä komea nuori ritari.
Auttaisikohan hän näin kaunista?
Tule jo.
-Hetki vain. -Hyvä on.
Sir Geoffrey Alexander Edward Lyons palveluksessanne.