אתם נכנסים לעולם
שבין הסודי לנשכח,
זרם סליפסטרים שנלכד בין ערוצים,
המוזאון הסודי של המין האנושי,
לספריית הצללים הפרטית,
והכול מתרחש על במה שחושלה מהמסתורין,
ומצויה רק בתדר שלכוד בין היגיון למיתוס.
אתם נכנסים לתיאטרון הפרדוקס.
- תיאטרון הפרדוקס -
הפרק של היום,
״דה ואסט אוב נייט"
- גבול העיר קאיוגה ניו מקסיקו - 497 תושבים -
היי, אתה נוסע עם המשפחה למשחק?
לא, רק אני.
פטרישה עם הילדים בהובס.
הובס, מה?
מזל שאנחנו לא משחקים נגדם.
תאמין לי, אתה צודק.
נתראה במשחק.
- תיכון קאיוגה -
אני לא רוצה להדליק את הסיגריה הבאה.
יש לי פה אחת שתעשה את העבודה.
גברת מקברום מחפשת אותך. -למה?
אני לא יודע. הייתי בארוחת ערב.
אחותה של אינגריד בחנה אותך עכשיו.
לא נכון. -כן נכון.
במכונית שלה עם מילי בדיוק כשניגשתי.
שאלוהים יעזור לי, מה זה היה?
זו הסיבה שהם התקשרו.
טוב, תעודד אותי, בני.
תעודד אותי. זה לא טוב. -ארלו מנסה לברר את העניין מתחת ליציעים.
בפעם הקודמת שזה קרה, סנאי כרסם חוט חשמל.
החוט עדיין היה בפה של הסנאי... של השלד.
זו התאורה או החשמל? כי לא נוכל להקליט אם הוא מרצד.
לא יודע. הייתי בארוחה. -כמה פעמים
תגיד לי שהיית בארוחת ערב?
טוב... סאם, עם מה יש לנו עסק?
לא יודע. זה מהבהב. -טוב, בואו נחבר את זה.
לא היה לי משהו לבדוק את זה. -בוא נראה. תחבר את זה.
בסדר.
תיזהר כי אם זה יחשמל אותך, יפסיק לצמוח לך שיער על הגוף
ואף אחת לא תצא איתך. -תעזוב אותי.
תמצא את גברת מקברום.
טוב, אבל אל תדבר אליי ככה.
ואם זה יהבהב כשתתחיל להקליט,
תפסיק להקליט או שאשלח אחד מהאחים ביול
לכסח לך את הצורה. -אוורט.
אוורט. היי. -כן, בטח.
גברת מקברום מחפשת אותך.
רני ביציע עם החצוצרה שלו.
כן, בני אמר לי. מה היא רוצה?
לא יודע. היא פשוט מסתובבת ושואלת את כולם, ״איפה אוורט?
ראיתם את אוורט? מתי אוורט יגיע?״
זה לא אומר לי כלום. שב עם החצוצרה שלך.
בעצם, תן לי אותה.
יש לה בעיה. הייתי נגן טרומבון.
אוורט! אפשר להביא לך את הרשמקול שלי, שתראה לי איך הוא פועל?
לא הבנתי. את נשמעת כמו עכבר שנטרף על ידי אופוסום.
תן לי. -אמרתי, אפשר להביא
רשמקול, שתראה לי איך הוא פועל?
כן, בטח, פיי. רני, עכשיו. -נהדר!
למה? -תזרוק אותה עכשיו, רני.
אל תזיק לה. -מה כבר אעשה?
מה אני...? זרוק אותה עכשיו. קדימה.
כן. יופי. ילד טוב. -היי, לאן אתה הולך?
אוורט! -להתראות, רני.
אוורט, ארלו אמר לי לקרוא לך.
אבל למה? איפה הוא? בשביל מה? לאן?
הוא במחסן. אני לא יודעת מה הוא רוצה.
לא מספרים לי כלום.
לא מקשיבים לי. הוא רק אמר, ״לכי לקרוא לאוורט.״
טוב, אני לא יודע מה קורה פה.
הגעתי הרגע. לא אוכל לעזור.
יש לי שידור בשבע. -אני יודעת.
הוא פשוט לא מקשיב לי.
בוא תגיד לו בעצמך.
אמרתי להם לכבות את החשמל בזמן הטורנדו,
אבל הם לא מקשיבים לי.
בפעם הקודמת שזה קרה, זה היה סנאי
שכרסם את חוט החשמל.
החוט עדיין היה בפה של הסנאי.
כן, בני סיפר לי.
והייתה חולדה שכרסמה את החוט של לוח התוצאות.
ידעת את זה? -לא, לא ידעתי את זה.
כן.
וינשוף בנה לו בית בעליית הגג של הספרייה,
אז עצמות של כל מיני יצורים קטנים היו מפוזרות בבוידעם
שאנחנו מאחסנים בו את המדים של התזמורת.
להלן טרנק הייתה גולגולת עטלף בכיס.
רגע.
מה אתה עושה פה?
לא, רגע. אני עשיתי את זה.
ארלו, צא משם עכשיו!
רק רגע אחד.
מה אוורט עושה פה?
אמרת לי להביא אותו לכאן.
לא נכון. -כן נכון.
לא אמרתי. -אמרת לי להביא אותו לכאן.
אמרתי לך להביא לכאן את אמט, לא אוורט.
אמט. -שאלתי אותך מפורשות
אם אתה רוצה את אוורט מהרדיו.
אמט לא עובד בתחנת הרדיו?
לא, אוורט עובד ברדיו.
ארלו, אם אתה לא צריך אותי, אני חוזר החוצה.
אמט מעולם לא עבד ברדיו?
לא, רק אני.
אמט עובד בסנטה מירה מילס.
הוא חשמלאי.
חכו רק רגע אחד.
אמט עבד ברדיו. -לא. רגע.
רגע. -אמרת לי להביא אותו לכאן.
אתה רוצה שנקליט על המשחק האחרון?
ורני רוצה את החצוצרה שלו.
אני יודע. לכן לקחתי אותה.
הבאת את הסליל? כי יש... -פשוט תשתמש באותו סליל בכל משחק.
הוא בחלק האחורי של הרשמקול. אראה לך.
תחזיר לרני את החצוצרה שלו? -אם הוא יפסיק לעשות לי צרות.
מישהו צריך להפליק לו בישבן.
פיי, התכוונת לעכשיו? -כן, זה בסדר?
את יכולה ללכת? -כן.
אז תישארי. אנחנו נלך.
רק אעיף על זה מבט בשבילם.
מצאתי. פשוט נשתמש באותו סליל מהפעם הקודמת?
אותו סליל לכל משחק.
אבל זה יגרום לדיבורים צולבים בסופו של דבר.
נכון? כלומר, לא?
אתה קורא בתנ״ך, סאם? -כן.
הינה התשובה שלך.
התשובה למה? -התשובה לכול.
אבל זה לא... -כן, דיבורים צולבים.
אבל מי יקנה סרט חדש לכל משחק?
אם תהיה בעיה, אבקש ממר מקין. אולי הוא יקנה לכם כמה,
אבל זה לא משנה כרגע.
תפסיק להקליט אם החשמל ייפול
כי לא אקנה למקין חדש.
כבר אמרת את זה.
טוב, מה העניין, ציפור שיר?
מה קרה? למה לקחת לרני את החצוצרה?
לא ידעתי שאת בתזמורת.
למה את לא שם? -אני לא יכולה להיות בתזמורת.
אני עובדת במשחקים כדי שרות תוכל לצפות בהם, כי גרג בנבחרת.
למה לקחת לרני את החצוצרה?
כי צריך להעניש אותו על היותו רני.
רגע, את עובדת? מהם עם ריטה קופ או ויניפרד?
ויניפרד עובדת לילות בסן מיריאל וריטה התפטרה.
היא עובדת ב״זב'ס״ עכשיו. -טוב, ספרי לי על תיק האוכל.
זה הווסטינגהאוס? -מה שאמרת לי לקנות.
איפה קנית אותו? -מקטלוג מונטגומרי וורד.
טוב, תשמיעי לי משהו. מה הקלטת?
ובכן, עוד לא הקלטתי כלום.
כלומר, לא רציתי לקלקל משהו.
אז לא הקלטת כלום? -לא, לא רציתי לקלקל משהו.
יש לך רשמקול חדש,
ולא הסתקרנת מספיק כדי ללחוץ על כפתור?
הסתקרנתי מאוד. לא רציתי...
אני לחוצה. -יש בו סוללות?
כן. -טוב, תלחצי על ״הקלטה״.
תשלפי את המיקרופון.
הגלגלים מסתובבים בצד?
כן. -טוב, אז דברי.
מה להגיד? -טוב, נסי את זה.
תרימי את יד ימין.
תגידי, ״אינני כעת, ומעולם לא הייתי,
חברה במפלגה הקומוניסטית.״
אינני כעת, ומעולם לא הייתי,
חברה במפלגה הקומוניסטית.
באזור דודג׳ סיטי ובטריטוריה שבמערב...
יש רק דרך אחת לטפל בגנבים וברוצחים,
והיא באמצעות המרשל האמריקאי וריחו של עשן האקדח.
בחסות סיגריות אל אנד אם.
כן, זה היה טוב. רוצה לשמוע?
כן. -טוב, בסדר.
היי, זאבי ערבות!
כן.
הם מכירים אותי. אני אוורט.
אני מחבב אותם.
כאן פיי קרוקר. -זה לא מקליט כלום.
אני יודעת. פשוט... מעולם לא החזקתי מיקרופון.
אני מתאמנת. -לא אמרתי לך להתאמן.
אמרתי לך לשתוק. -אני לא שותקת.
זה הרשמקול שלי. -זהירות.
זה היה טוב. ככה את צרכה להיות כשאנחנו מקליטים.
זו הייתה מלכת קאיוגה. את פיי 500-ואט.
כאן פיי קרוקר.
מעולם לא החזקתי מיקרופון, עד עכשיו.
רק דרך אחת לטפל בגנבים וברוצחים, והיא באמצעות...
נכון שזה משהו?
זה משהו-משהו. -קדימה, תלחצי על ״הקלטה״. תתחילי שוב.
אני באמת נשמעת ככה? -כן, ככה את נשמעת.
זו מלכת קאיוגה. נו, תתחילי להקליט.
מה נקליט? -תירגע, קלייד. יש הרבה מה להגיד.
בואי איתי. בואי נלך.
אני פה עם פיי קרוקר,
נגנית חצוצרה ומומחית הקלטה בתיכון קאיוגה.
מה היית רוצה לספר לנו על עצמך, פיי?
לא יודעת.
קדימה, זה מסתובב, אחותי.
בואי נאפה לחמניות. -כאן פיי...
רגע. מה זה אומר?
זה אומר להקליט, להקליט אלבומים.
קחי, את צריכה סיגריה. כולם מעשנים עם מיקרופון.
אני לא רוצה לעשן כרגע.
אל תקלקלי את השלווה. זה רק משהו להחזיק.
כמו אביזר במה, לביטחון העצמי.
תני לי את החצוצרה.
אסור לי לתת לאנשים את החצוצרה שלי.
למה? -כי אם יפילו אותה, אצטרך לשלם עליה.
היא שייכת לבית הספר. -בסדר. לא נורא. בואי.
בייקון, 940.
מה זה? -שמעתי את זה בסרט מלחמה.
לא אומרים ״בייקון 940״ בזמן מלחמה.
אולי חשבנו על מלחמות שונות.
לא, זה לא רדיו מלחמות.
את צריכה להגיד משהו מדליק.
טוב, חכי.
את תיגשי אל האוליברים ותראייני אותם.
אוורט, לא! זה רעיון נורא ואיום.
זה לא כיף. -תצטרכו לענות
על כמה שאלות לפני שתיכנסו.
שלום, אוורט. -מה זה?
מה קורה פה? -אנחנו מקליטים ריאיונות.
אני חושב שקאיוגה ינצחו בשמונה נקודות. מה דעתכם?
את צריכה אש, פיי? -לא.
היא רק בשביל המיקרופון.
תשאלי אותו שאלה. -לא יכולה.
אתה מלחיץ אותי. -זו רק שאלה.
תשאלי מישהו שאלה, על כל דבר.
האם ידעת
שסנאי כרסם את חוט החשמל באולם?
לא. הערב? -אני ידעתי את זה.
וזה לא קרה הערב.
זה קרה... בתקופה שקלם עדיין לימד.
תבקשי ממנה לספר לך עוד. -ספרי לי עוד.
האמת שזה היה טמיאס.
טמיאס. נכון. -תגישי לה את המיקרופון, פיי.
ספרי לי עוד. -אני לא יודעת עוד.
טוב, אז תשאלי אותה מה דעתה על טמיאסים.
מה דעתך על טמיאסים?
ובכן, הם... חמודים, כל עוד
הם לא נכנסים למכוניות ולבתים ולשיער של אנשים.
יופי. תשאלי אם היא רוצה לשמוע.
רוצה לשמוע את הלחמנייה שלך? -הלחמנייה שלי?
כן, אפינו לחמנייה. -לא קוראים...
זו לא לחמנייה.
אמרת שאופים לחמניות.
הקלטה אינה לחמנייה. -מה זה?
זה ישודר?
לא, אתה לא... איזו מין שאלה זו?
אתה מאזין לרדיו כדי לשמוע משפחה במכונית,
כשהם אוכלים? -לא, אני מניח שלא.
לא, כן, אתה לא. כמו כולם. זו התשובה שלך,
ללא סינון, באדיבותי.
מותק, אתה מצחיק מדי. איפה מצאת את הקטע הזה?
הוא בא עם ההקלטה. תנסי. רק תקרבי את המיקרופון לפה.
היי, דייזי, את גדולה מספיק כדי ללכת למשחקי כדורסל?
כן. -אני לא בטוח...
נראה לי שרק מגיל חמש.
אני בת חמש. -טוב, זהירות.
מזל, כי אם לא היית,
הייתי צריך לקחת אותך הביתה.
תיהנו במשחק. תספורת יפה, ברווזה.
תודה ששיתפתם אותנו.
ערב טוב. -להתראות!
תתחילי להקליט, תתחילי לדבר.
מה להגיד?
תני לי את החצוצרה. -לא.
לא אפיל אותה. תוציאי את המיקרופון.
תוציאי אותו.
יופי. מהו המקצוע האהוב עלייך?
את לא אוהבת מדעים?
כן. -טוב, ספרי לי על מדע.
תקשיב, תיזהר עם החצוצרה שלי או שיהיה לך עסק עם מר פייק,
כי ידעת שרובי ריטר הניח אותה
מאחורי המכונית שלהם והם דרסו אותה? -זה טוב.
ידעת שרובי ריטר הניח את החצוצרה
מאחורי המכונית שלהם והם דרסו אותה?
סליחה, מה אמרת? שלום, פיי.
היי, מר סטמונס. -מה זה?
זו עבודה ללימודים?
לא, אוורט שולח אותי לשאול אנשים שאלות
ולהקליט אותם ברשמקול שלי.
טוב, הוא מקולקל. -מה?
הוא לא מסתובב. הוא הפסיק לפעול. -איך? הוא חדש לגמרי.
לא יודע מה קרה. מצטער.
נקליט אותך בפעם אחרת, מר סטמונס.
תודה שעצרת. נקליט אותך בפעם אחרת.
זה בסדר. שיהיה לכם ערב טוב.
כן, אבל אפשר לתקן אותו?
הוא לא באמת מקולקל.
מר סטמונס לא מוביל לשום מקום. הוא חיוור.
היינו צריכים להיחלץ מהשיחה. -אז הוא לא מקולקל?
אסור לבזבז סרט הקלטה, פיי, לא על מצבה כמו מר סטמונס.
בשם כל השדים והרוחות. זה הבהיל אותי מאוד.
אתה יודע ששילמתי על זה מכספי.
תמיד אפשר לעשות זאת אם מישהו מדכדך.
אומרים, ״סליחה, זה מקולקל.
נצטרך לקבוע מועד חדש.״ ואז לא קובעים.
אני לא יכולה לעשות את זה.
בטח שכן. למה לא? -כי זה שקר.
לא, זה לא שקר.
זה למנוע מאדם מלהביך את עצמו.
רק אם תגרום לו להרגיש נבוך.
כדי לספק את הסחורה צריך להוציא מאנשים את הדרוש,
לא לפחד לקטוע או להשתיק אותם.
אני לא מספקת שום סחורה.
אני מצטער, חבר׳ה. אני צריך לראות רישיון לזה.
זה לא רובה, פרד ידידי,
ויש לך מזל שלא, כי אחרת הייתם מתים.
לפיי יש רשמקול חדש.
דברו איתה. היי, תשאלי אותם שאלות, פיי.
טוב, על מה?
אני לחוצה שוב עכשיו.
מה זה? -זה רשמקול.
תשאלי על ״בייקון, 940״.
״בייקון״? על מה אתה מדבר?
בייקון, מה? -בייקון?
שמעתי את זה בסרט מלחמה. -תקרבי את המיקרופון לפה.
שמעתם פעם את הביטוי ״בייקון, 940״ בסרט מלחמה?
ועכשיו לפה שלו.
נראה לי שאת מתכוונת ל״ברייקר״.
זה מה שזה היה.
הייתי קרובה. -די עם השטויות.
היית רחוקה מאוד.
יש לך תוכנית משלך עכשיו, פיי?
כן, יש לה. היא נקראת ״מפגש צעירים״
ושם הרדיו שלה הוא מלכת קאיוגה.
היא מקבלת בקשות ומספרת סיפורים על אהבה צעירה.
זה רעיון נהדר. אני צריכה תוכנית משלי.
תתחילי ללמוד לרישיון. ותלמדי לשאול שאלות.
רישיון? -לרדיו, מרשות השידור.
היי, אתם הולכים למשחק?
לא, אנחנו צריכים לעבוד. -כמובן.
את עושה עבודה נהדרת, מותק. מה שלום אימא שלך?
פיי סיפרה לך על הגרימלדים?
על כך שהכלב שלהם התחשמל?
לא על הכלב שלהם. תשאל את פיי.
אל תתערבי בעניינים של פיי, מרג׳ורי.
אלה לא העניינים של פיי. אלה העניינים של הגרימלדים.
והיא יודעת על כל העניין.
רק תקפידו לכבות את מכשיר ההקלטה.
זה בדיוק מה שנעשה.
היא יודעת על כל העניין.
תסתמי את הפה, מרג׳ורי.
זהירות.
לא אמרתי כלום, פרד.
אני יכולה להישבע בספר תנ״ך בבית המשפט...
תתחילי ללכת. אלה בעיות נישואין.
בואי. -שלא אמרתי כלום.
תגידי את זה מול אלוהים וכולם?
כן, אגיד את זה.
״ורוקדים מסביב לעולם
ורוקדים, כן...״
ספרי לי על הגרימלדים.
אני לא רוצה לרכל.
אז תמצאי דרך אחרת למלא את הרשמקול הזה, פיי.
אני לא יכולה. אני פשוט נלחצת,
ואני לא יודעת מה להגיד.
אבל נהניתי קודם כשנכנסנו לזה ושאלנו שאלות.
רק אנחנו מדברים עכשיו.
ספרי לי על מתקשר משוגע שהיה לך.
אני יודעת מה אני יכולה לספר.
לא על מתקשר, אבל על משהו מדעי שקראתי.
אפשר לספר לך על זה? -בהחלט אפשר, פיי קורדליה קרוקר.
זה לא השם האמצעי שלי.
אני יודע שלא. לא אכפת לי.
כלומר, לא ידעתי, אבל בהחלט לא אכפת לי.
מה עוד יש לך שם?
רק הפיה שלי וכמה סיכות לשיער.
סיכות לשיער? -כן.
אימא אמרה לשים סיכות בכל מקום
ושאני אשמח שעשיתי זאת יום אחד. -אלוהים, זה מוזר.
טוב, רק קראתי על זה,
ואני חושבת שזה אדיר, אז אל תגרום לי להרגיש טיפשה
כי התלהבתי מזה. -לא.
ספרי לי. טלטלי את עולמי.
טוב, ידעת שערכו
ניסוי בתחילת השנה בלינקולן, נברסקה,
עבור מכונית שמופעלת ברדיו?
של RCA. מכונית אמיתית.
מה את אומרת. -כן.
זה נקרא ״בקרת כבישים אלקטרונית.״
וכתוב במאמר הזה שיש סדרת מעגלים
שקבורים בתוך המדרכות, עם מנורות קטנות,
כדי שהם יוכלו לתקשר עם המכונית באמצעות רדיו,
ולהשתלט על ההיגוי והבלמים. זה מטורף.
רגע. זה כבר ניסוי? כבר עשו את זה?
בלינקולן, נברסקה. באפריל.
לוחצים על כפתור בלוח השעונים שכתוב עליו ״הנעה אלקטרונית,״
והמכונית מתחילה לנסוע לבד.
זה מדהים. -כן, אני יודעת.
ותשמע את זה... טוב, האמת, שני דברים.
קודם כול, היא יכולה לזהות מכונית שעצרה במרחק של עד 1.6 ק״מ,
והיא תאט את התנועה אוטומטית.
את כל המכוניות ביחד, כמו להקת דגים.
ושנית, היא לא צריכה עיניים כדי לפעול,
אז אם אתה לא רואה טוב,
או אם יורד מבול בחוץ,
או אם הפנסים הקדמיים מקולקלים,
המכונית עדיין פועלת.
ותשמע קול ברדיו
שייתן לך הוראות הגעה.
אז אם אתה בכביש הראשי והיציאה שלך מתקרבת,
או אם אתה צריך לעבור כביש,
קול ממש יקטע את הרדיו שלך
ויגיד לך שהיציאה שלך מתקרבת,
כדי שתוכל לתפוס את ההגה שוב ולחזור לשלוט במכונית.
אני יודעת שאמרתי שלושה דברים, אבל כשקראתי על זה,
חשבתי, ״וואו, באמת? זה באמת יכול להיות?״
וכן, זה נכון לחלוטין.
זה נבדק באפריל השנה, בלינקולן, נברסקה.
המאמר פורסם בכתב עת מדעי.
אז קול מדבר דרך הרדיו ואומר לך באיזה כיוון לנסוע?
זה כתוב במאמר. תקרא אותו.
כתוב שם מתי זה יקרה?
בשנת 1974. ועד 1990, כל הכבישים יהיו אלקטרוניים.
באמת?
אתה לא מאמין לי, נכון?
אתה סתם עובד עליי. -אני לא עובד עלייך.
זה נהדר. אני מראיין אותך. אני מגלם תפקיד.
נזכרתי בעוד שני סיפורים.
יש לנו זמן לדבר עליהם? -בהחלט.
בואי נמלא אותו. -טוב,
אם אהבת את זה, תתכונן לזה,
כי יש מאמר על צינורות...
ספרי לי הכול.
רגע, כי צריך לדעת להתעלם
מכל הפרסומות האלה והשטויות למתחילים.
רגע, כי אני רוצה לקרוא לך את זה
כפי שזה נכתב, כי
אני רוצה שזה ישפיע עליך באותה צורה.
טוב, הינה.
טוב, ״דמיינו אדם בניו יורק,
בכיכר טיימס.
והוא יורד במדרגות למנהרה של הרכבת התחתית,
ועולה על קרון רכבת.
והוא מאחסן את המזוודה שלו במתקן שמעליו ומתיישב.
הוא מתחיל לקרוא ספר, וכעבור כשעה,
הוא מרגיש שהרכבת מתחילה לעצור.
אז הוא קם, אוסף את חפציו, לוקח את המזוודה שלו,
חובש את הכובע שלו, יוצא מהרכבת,
עולה במדרגות ויוצא מגשר הזהב.״
מה? וואו! איך זה יכול להיות?
אני יודעת. נכון שזה משוגע?
אז הרכבת נוסעת במהירות של בין 3,200-8,000 קמ״ש
בצינורות כאלה, בכל הארץ. הכול יהיה ככה.
זה נקרא תחבורה בצינורות ריק.
והצינורות האלה מצטלבים זה בזה בכל העולם,
אז נשב בקרונות שנוסעים בצינורות
כמו נקניקיות בצינור מים.
אז רק רגע...
זה יהיה בכל מקום עד שנת 2000.
רגע. אני... -זה כתוב במאמר.
רואה? -רגע אחד. חכי רגע.
זה אומר שהדבר השני לא יקרה?
מכוניות הרדיו והכביש הראשי?
לא.
לא, זה יהיה למרחקים קצרים יותר.
זה יחליף דברים כמו רכבות ומטוסים.
באמת? -כן, נראה לי.
מה, אפילו על פני אוקיינוסים?
נראה לי.
האמת שאני לא יודעת. לא כתוב.
טוב, נראה שיש לנו זמן לעוד אחד.
הסיפור השלישי שלך מוכן, גברת קרוקר?
כן, חכה רגע.
בעצם, יש זמן לעוד שניים או רק אחד?
לא, רק אחד, לצערי.
טוב. -קדימה.
אסיים בסיפור הזה,
כי אימא שלי לא מאמינה שזה יקרה,
והיא אומרת שסתם אומרים דברים כאלה
כדי למכור ירחונים.
איזו הקדמה מרתקן, פיי. תמשיכי, בבקשה.
טוב. ובכן, בעתיד,
כל תינוק יקבל מספר טלפון בלידה,
והוא יהיה שלו לכל החיים.
ולכולם יהיו חוגות בגודל כף-יד,
כמו צדפה ללא שפופרת.
או...
בטח יהיו לנו רמקולים ומיקרופונים קטנים במקום.
ובצד אחד, תהיה החוגה,
ומאחור, הצד האחורי יהיה מסך זעיר,
כמו מסך טלוויזיה מיניאטורי.
ותוכל להחזיק אותו בכיס,
כדי שתוכל להתקשר לחבר שלך ברומא, או ניו יורק, או בכל מקום אחר,
ותראה את הפנים שלו בחוגה
ותנהל איתו שיחה, בצבע.
המסכים יהיו צבעוניים. -באיזה ירחון זה?
״מודרן מכניקס."
המאמר הזה מלפני כמה שנים.
אבל גם כתוב שם שאם תתקשר לחבר שלך
והוא לא יענה,
תדע שהוא מת. -מה?
למה שנדע שהוא מת?
כי הוא תמיד יהיה עליו,
כדי שתמיד יוכל לענות. -לא נראה לי.
מה? הינה, תראה את התמונה.
זה נשמע כמו מדע בדיוני. -אני יודעת.
נראה לי שאני מסכים עם אימא שלך. היא חכמה.
האמת שאני מאמין לרכבות הצינור והכבישים,
אבל טלפון הטלוויזיה הזעיר? זה מטורלל.
טוב. היי, היה כיף.
אני צריך לרוץ. תאזיני לשידור. בסדר?
אני אאזין! תודה. -זהירות.
קניתי את הרשמקול שלי. -מה אמרת?
קניתי את הרשמקול שלי. -נכון. זה הרשמקול?
כן, הוא של וסטינגהאוס.
ואני ואוורט הקלטנו את עצמנו כל הדרך מאולם ההתעמלות עכשיו.
קנית את הרשמקול שהוא סיפר לך עליו? -כן, תקשיבי.
רומא או ניו יורק
או בכל מקום אחר, ותראה את הפנים שלו בחוגה
ותנהל איתו שיחה.
כמה מדליק, פיי. הוא נער משעשע מאוד.
כן, והוא אמר שכשמקליטים,
זה נקרא ״לאפות לחמניות״. -״לאפות לחמניות״?
כן. -שככה יהיה לי טוב.
כן. -ראית את הבחורים מפוקאסט?
כן, רק לרגע לפני המשחק.
הם ירדו מהאוטובוס. הם היו גבוהים.
אוי, לא. באמת? -כן.
ויש להם גם כמה נערים אינדיאנים בקבוצה,
ארבעה או חמישה.
נראה לי שיש כמה משפחות כאלה,
ארבעה או חמישה אחים או בני דודים.
זה בטח אומר שהם ירקדו סביבנו במעגלים.
ואני לא אומרת את זה כי הם אינדיאנים.
כן, כשהם לובשים את המדים,
הם נראים כמו מבוגרים. -זה אומר שנפסיד.
היי, האור פה הבהב קודם?
לא. למה?
רק כי הוא הבהב בבית הספר.
אבל ארלו עובד על זה.
בפעם הקודמת, כשעדיין לימדתי, זה היה סנאי.
הוא כרסם חוט חשמל.
טוב, אני הולכת.
לקו לסן מיריאל יש אות קבוע,
אז הוא תקוע, אז אם תרצי לנתק את זה,
זה יודיע לפראן וג׳ודית. -טוב, להתראות.
מספר, בבקשה?
אתם מאזינים לרדיו דבליו-או-טי-דבליו בקאיוגה, ניו מקסיקו,
ואלה חדשות השעה.
בואינג השיקו את הקו החדש של...
מספר, בבקשה?
השוטר שרמן הכריז שהתקרית נגרמה על ידי,
ואני מצטט... -מספר, בבקשה?
שלום?
קונספט סודי ביותר. מתברר שזה יהיה
עקבי יותר ו... -שם העיר, חיוג ישיר.
היי, ויני. זו אני.
תגידי, שמעת פעם את הצליל הזה?
שמעת את זה אי פעם? -לא, אבל תשמיעי אותו שוב.
תני לי לתת לכמה מהבנות האחרות להאזין.
בסדר.
תקשיבי, ויני, נכנסת לי שיחה,
אז אחזור אלייך אחר כך.
מספר, בבקשה?
שלום?
תקשיבי, גברתי, את יכולה לנתק ולנסות שוב? הקו...
אנחנו מתקשרים...
ויש עצם גדול ומוזר שמרחף מעל האדמה שלי
מעל...
כמו טורנדו...
מסתחרר מהר יותר...
תשלחו את המשטרה, בבקשה... -גברתי, זה מצב חירום?
כי יש משהו בערוץ.
את יכולה להגיד לי איפה את? -אנחנו נכנסים למרתף.
שלום? -היי, ג׳וזי, תקשיבי. זו פיי.
השוטרים פרואיט או בוקר בסביבה?
הוא לא פה, ומר פרואיט הלך איתו.
הם לא ענו בתחנה. אין אף אחד בתחנה?
לא, הם היו פה, אבל נהג משאית הגיע מהכביש הראשי
ודיווח על משהו.
על מה? -הוא לא אמר,
אבל זה הגביר את הרוח ותכולת המשאית נשפכה,
וכל האבוקדו התפזר על הכביש.
השוטר אבוט בסביבה? לא בתפקיד?
כי ג׳ודי מעודדת, לא?
כן, אבל לא ראיתי אותו.
את יכולה לנסות למצוא אותו?
הוא בטח הלך עם מר בוקר ומר פרואיט.
מה קורה?
אני לא יודעת. בטח שום דבר.
תקשיבי, ג׳וזי, נכנסת לי שיחה,
תוכלי להודיע לי אם תשמעי משהו?
טוב. להתראות.
שם העיר, חיוג ישיר.
פיי, לאן נעלמת?
ויני, נכנסה אלינו שיחה,
ואותו הצליל הגיע מהקו שלה,
אבל לא הצלחתי לקלוט את שמה או כל פרט אחר.
היא לא נשמעה פצועה. מה לעשות?
ויני?
שלום?
את'ל, היי. את מאזינה לרדיו עכשיו?
לא, צפיתי בטלוויזיה.
את יכולה להדליק את הרדיו ולהגיד לי אם את שומעת צליל?
כמו מה? -כמו...
משהו שהגיע דרך המרכזייה
לפני כמה דקות, ורציתי...
זה עבר. רק רציתי לבדוק אם זה...
פשוט תתקשרי אל אוורט.
אני לא רוצה להפריע לו כשהוא בשידור.
אל תתביישי ממנו.
לא אכפת לו אם תתקשרי...
את'ל?
שלום? -גרייס, היי.
את יכולה לקפוץ לבדוק מה שלום את'ל ומאדי?
ניסיתי את הוואן אורטונים, אבל הם במשחק.
כולם במשחק עכשיו, לצערי.
מי זו? -זו פיי.
בחיי. כשאני לא רואה פנים, התפישה שלי משתבשת.
אז את יכולה ללכת לבדוק מה שלום את'ל ומאדי? -אני מניחה. הכול בסדר?
כי אני במטבח עם הידיים בתוך קערת בצק עוגיות.
נראה לי. פשוט התקשרתי אל את'ל והקו נותק.
יש לנו הרבה בעיות חיבור הערב.
טוב, בואי נראה.
אני יכולה לשטוף ידיים ולהכניס את תבנית העוגיות לתנור,
או שאת צריכה שאלך ברגע זה?
אני יכולה ללכת עכשיו, אבל אני עלולה ללכלך את הידיות.
את יכולה לשטוף ידיים.
כשיהיה לך זמן, למעשה. אני בטוחה שהכול בסדר. אני פשוט...
איפה אימא שלך, מותק?
היא עובדת לילות עכשיו.
אני זוכרת שהיא סיפרה לי.
סליחה שהתקשרתי מאוחר כל כך.
ניסיתי את גרטי ואן אורטון, אבל הם במשחק.
כולם במשחק עכשיו.
את לא מפריעה, מותק.
תני לי לסיים פה, ואלך לבדוק,
ואחזור אלייך מייד.
אמרת שאת'ל היא השמרטפית?
כן. -טוב.
תני לי כמה דקות. -טוב. תודה.
להתראות. -להתראות.
והינה זה מתחיל.
הוא מסתובב לו.
ג׳ימי ריין והקרוקס עם השיר המקפיץ שלהם,
״מדלגים ורוקדים״.
אתם מאזינים לאוורט ״דה מאבריק״ סלואן,
והתוכנית, כידוע לכם, היא ״להיטי כבישים״,
בחסות סנטה מירה מילס ודבש קלוברבלום,
ובחסות חלקית של עסק השבוע שלנו,
ה״אדר סטאנד״, שמספק לכל העמק
את הממתקים הקרים ביותר ומשקאות הברד המתוקים ביותר.
אנחנו יודעים שעובר על כולם ערב עמוס
עם המשחק הראשון לעונה, ועוד יריבות עמק, נוסף לכול.
אבל אל תשכחו שבעונת הכדורסל,
ה״אדר סטאנד״ נסגר בזמן המשחקים ונפתח לאחר מכן למשך שעה
עבור מי מכם שזקוק לחטיף חצות קטן
לפני שנוסעים הביתה
והולכים לישון.
וזה מה שלחשה לי הציפור.
הערב תמיד שקט פה כשה״סטייטסמן״ משחקים,
אבל לחמשת האנשים שמאזינים לי עכשיו,
תרימו טלפון, תנו לנו הקדשות,
ותודיעו לכולם שאתם שם.
אנחנו מקווים שתישארו איתנו עד סיום התוכנית.
ועכשיו לשעון התחנה. 12 דקות מהשעה העגולה.
זהירות. יש 16 מעלות בחוץ.
הישארו על התחנה שלנו ולכו לאיבוד בצלילים שלנו,
שמגיעים אליכם עכשיו, ונתחיל מגייב גאנטון
ששר את ״סקרימין סקוץ׳״, פה ב״להיטי כבישים״.
הגעתם אל דבליו-או-טי-דבליו.
אוורט ״דה מאבריק״ סלואן. -זו פיי.
סליחה. אל תכעס, בבקשה.
חשבתי שאת מאזינה.
סליחה. ידעתי שתחשוב ככה.
בבקשה, אל תכעס. -זה קשור לרשמקול?
לא, הגיע צליל דרך המרכזייה וקטע את תוכנית הרדיו שלך.
אני לא יודעת. הוא פשוט מעולם לא הגיע לכאן.
אמרת שמשהו קטע את התוכנית שלי?
כן, דרך הרדיו. -איך זה נשמע?
לא יודעת. אני יכולה לחבר אותך אליו.
זה נשמע מקסיקני? -לא, זה לא נשמע מקסיקני.
כי האותות שלנו מצטלבים עם התחנה במקסיקו לפעמים.
זה נשמע כמו משהו שעלול להיות מסוכן.
כי הייתה אישה... -למה? איך?
לא שמעתי פה משהו חריג. לפני כמה זמן זה קרה?
ממש בתחילת החדשות.
אתה כועס עליי?
לא, אבל אני לא יודע מה את רוצה שאעשה. זה בטח הרדיו שלך.
אתה יכול להקשיב לצליל שמגיע למרכזייה עכשיו?
אותו צליל שקטע את התוכנית?
בעיקר. והם עלו אחד על השני.
כן, בסדר. תחברי. -טוב.
מעולם לא שמעתי את זה.
כן, גם אני לא. ואז מישהי התקשרה.
היא אמרה שקורה משהו מחוץ לעיר
ושהיא יורדת למרתף שלה,
ואז הצליל הזה הגיע דרך הקו שלה.
ואז התקשרתי לאת'ל, כי היא שומרת על מאדי,
והקו שלה נותק.
ומתי אמרת שקטעו את התוכנית שלי?
ממש בתחילת החדשות.
טוב, לא שמעתי את זה באוזניות,
אבל החדר הזה במעגל סגור,
אז אם זה יצא מהתחנה, זה יוקלט בפלייבק.
תישארי על הקו, אריץ את ההקלטה לאחור ואאזין לה,
ואגיד לך אם אשמע משהו. -בסדר.
אתם מאזינים לרדיו דבליו-או-טי-דבליו בקאיוגה, ניו מקסיקו,
ואלה חדשות השעה.
בואינג השיקו קו חדש של...
הינה זה. -מה?
זה הצליל. הוא נשמע בדיוק ככה.
בחיי.
מה? למה? זה רע?
זו שאלה טובה.
אם זה זר או קוד,
תהיי בטוחה שחיל האוויר יגיע העירה.
באמת? -כן.
נסתבך בצרות? -לא עשינו כלום.
כן, זה נכון.
טוב, כן, זה נכון.
תשלחי לי את האות הזה שוב ואעלה אותו לשידור.
אם מישהו מאזין, אולי הוא ידע משהו.
ואתה בטוח שלא נסתבך בצרות?
לא אכפת לי אם כן. זה רדיו טוב.
טוב, אני עושה את זה. הינה, אני שולחת את האות.
אל תתקשרי במשך עשר דקות, אלא אם מישהו יתקשר.
אני לא רוצה אזעקות שווא. תסתכלי על השעון, עשר דקות.
טוב, אני מבינה. אחכה לשיחות. בבקשה.
טוב, הינה זה היה, בדיוק כפי שאמרתי שיהיה.
זה היה גייב גאנטון, ואחריו ״גלים משוגעים״ של הגולדן גלוז.
השעה שבע ו-18 דקות כאן בדבליו-או-טי-דבליו.
היי, תקשיבו, כי יש לנו חידה זריזה
לכל מי שרוצה לנסות את מזלו.
אנחנו רוצים להשמיע לכם צליל שנראה
שמדלג ממקום למקום ברחבי העמק,
ונשמח לשמוע מה דעתכם.
אנו מחכים ליד הטלפונים ונשמח לדעת
אם יש מומחה ותיק או מפעיל קשר ביתי
שאנחנו לא יודעים עליו שמסבך את האנטנה שלנו.
והמתקשר שיוכל לעזור לנו ויגיד לנו מהו הצליל הזה,
יקבל במתנה חתיכה מהשטיח של אלביס, שנעקר ישירות מהרצפה שלו בממפיס.
הקווים פתוחים. התקשרו ותנו לנו כל מידע שיש לכם.
- היל דריי קמעונאות -
- בית: 20 אורחים: 17 -
קדימה, קאיו!
- קאיוגה -
מעביר את הכדור במסירה ישירה.
עוד מסירה ישירה.
ובפעם השלישית.
ונראה ש... הינה זה.
הוא ייקח את הכדור ויוביל אותו במורד המגרש.
והוא יתקדם והוא ימסור את הכדור.
עוד מסירה.
ונראה שהוא עומד לנסות לקלוע.
לא. הוא ימסור את הכדור. -טוב.
צריך... -הינה הזריקה. ושתי נקודות נוספות.
נראה לי שהוא יכול לקלוע מכל מקום.
המשחק שלו נגמר.
הוא מוסר את הכדור.
הינה זה.
- דבליו-או-טי-דבליו -
אוורט, מישהו התקשר.
תעבירי אותו. -הוא לא מהעיר.
נשמע שהוא יודע משהו.
אז תעבירי אותו עכשיו, פיי. נו, בבקשה.
אדוני, אנחנו מחברים אותך עכשיו.
שלום, אדוני. כאן אוורט סלואן. אתה שומע אותי?
שלום, כן. מה שלומך?
אני בסדר. מה שמך?
כן. קוראים לי בילי.
בילי. טוב. תודה, בילי.
ואני צריך להגיד לך קודם שחל איסור על ניבולי פה
או סיפורים בלתי הולמים בשידור, או שיפטרו אותי,
ואין לי השהייה ואני רוצה
להעלות אותך לשידור מייד, אבל אני צריך שתבטיח
שאפשר לעשות את זה בבטחה.
כמובן. אני מבין.
אני לא מנבל את הפה או מדבר ככה בחיים שלי ממילא.
טוב, אני עובר על החוקים בשביל זה,
אז בבקשה, תגיד לי את האמת ותשאל אותי,
אם אתה חושב שלא כדאי לדבר על משהו בשידור,
ואצא להפסקה או אשמיע תקליט, בסדר?
טוב. אפשר.
טוב, אנחנו עולים לשידור עוד מעט,
בעוד שלוש...
שתיים...
אחת.
וחזרנו, כולם. סליחה שקטענו את השיר האחרון באמצע,
אבל יש לנו מאזין שייתכן שיודע משהו.
בילי, אתה מוכן לספר לנו מה אתה יודע?
כן, יש לי סיפור שעשוי להועיל.
אני לא... יודע, אולי הוא לא יעזור, אבל אספר לכם אותו בכל זאת.
בסדר, בילי. אנחנו מקשיבים.
ובכן, הייתי בצבא,
ותמיד היו משימות ועבודה
שלא ידענו עליהן כלום.
מה זאת אומרת?
כלומר, היו מציבים אותנו במקומות
מבלי שידענו איפה אנחנו,
כדי לעשות דברים שאיש מאיתנו לא הבין,
וזה נורמלי בצבא.
ואז, לילה אחד, המפקד שלי העיר אותי.
הוא אמר לי ללבוש מדים ולהתייצב לתפקיד.
ואז נחת מטוס משא והעלו אותי אליו לבדי.
עצרנו עוד כמה פעמים בדרך ואספנו עוד אנשים,
ואז טסנו במשך שעתיים לפחות.
וכשנחתנו, העלו אותנו לאוטובוס,
אבל כל החלונות שלו היו צבועים בשחור,
אז אי אפשר היה לדעת לאן אנחנו נוסעים.
ואז כשהגענו,
עדיין ראינו צמחייה מדברית ומישורים.
אבל היו אוהלים ומנהרות
ומעבדות תת-קרקעיות או בונקרים לניסויים או משהו.
ותודרכתי די מהר על ידי איזה קצין שמעולם לא ראיתי,
והוא אמר לנו שכל מה שאנחנו רואים מסווג,
ושאם נדבר על זה אי פעם, הדבר יסכן את אמריקה
והם ידעו.
ואז שלחו את כולנו למעין חדרון סלעי וחולי,
ואמרו לנו להתחיל לחפור בור מרובע
במכונות החפירה שלהם וכאלה.
ובנינו קירות מבלוקים
וריצפת בטון וכאלה.
ובנינו חלונות
שהתחברו לחדר צפייה ואוורור.
ונתנו לנו לישון בחדר שמלא במיטות מתקפלות,
ציוד מלחמה, הכול מתחת לאדמה.
ואז התעוררנו בוקר אחד והתייצבנו לתפקיד,
והיה משהו עצום בבור הזה,
שהיה מכוסה בברזנט.
מה זאת אומרת?
זה היה גדול יותר ממטוס,
אבל לא הרשו לאף אחד לראות את זה.
ושומרים הקיפו את זה כל היום.
טוב, איך זה נראה?
זה היה חלק בעיקרו, אבל זה נראה שבור או מקולקל,
כי היו שם חלקים בלויים.
אתה חושב שזה היה אמריקאי?
לא הייתה דרך לדעת.
לא שואלים שאלות כאלה.
אנחנו רוצים לדעת בדיוק כמו שכולם רוצים לדעת על דברים,
אבל אתה סומך על המפקדים שלך ואתה ממלא פקודות.
אבל הדבר הזה...
הדאיג אותי.
למה?
אולי כי זה היה חשאי כל כך.
אז מה קרה אז?
ובכן, בנינו את התקרה מעל הדבר הזה, בזהירות,
ואז, כשהם סיימו איתנו,
העלו את כולנו על מטוס,
וכשהמדחפים התחילו להסתובב
ועמדנו להמריא,
הרדיו התחיל להשמיע את הצליל הזה.
איזה צליל?
אותו הצליל שהשמעת הערב.
אתה בטוח שהוא היה אותו הצליל?
לא הייתי מסוגל לשכוח אותו.
וכשהמראנו בסוף והסתכלתי החוצה מהחלון,
ראיתי שאנשים מתחילים לכסות את מסלול ההמראה בעפר,
כאילו שמעולם לא היינו שם,
ואז הצליל נעלם והתרחקנו משם.
וכשחזרתי, התחלתי להרגיש חולה מאוד.
ובשבועות שלאחר מכן,
פיתחתי מעין מחלת ריאות.
אז לא יכולתי לנשום כראוי,
ואני חושב שמה שלא יהיה... האזור הזה במדבר
גרם לזה או משהו.
אולי קרינה,
כי תמיד הייתי בריא.
ואז אושפזתי בבית החולים הצבאי,
ואז, כעבור כמה שנים, פגשתי את אחד מהחבר׳ה
שהיו איתי במשימה הזו במדבר,
ושאלתי אותו אם הוא חלה לאחר מכן,
והוא אמר שכן.
ואז הוא אמר לי שזו הייתה הפעם השנייה
שהוא נשלח לדבר כזה.
והוא סיפר לי על לילה
שבו הוא הוזעק למשימה בנבדה
ולקחו אותו לנהר קולורדו,
שם הייתה ארבה
שהובילה משהו כפול מגודלה במורד הנהר.
ואחרי שהם שטו כמה שעות במורד הנהר,
הם הגיעו לתחנה מאולתרת,
והם פרקו את המטען על שתי משאיות צבאיות.
וכשהם סיימו להעמיס את המטען,
אותו הצליל ששמענו אז במדבר נשמע גם
דרך כל מכשירי הקשר על הקרקע ועל הארבה.
ואז הוא אמר ששתי המשאיות הצבאיות נסעו לתוך הלילה
והצליל דעך איתן.
אז הוא ידע מה זה היה?
לא.
אבל מאז המשימה שלנו במדבר,
הוא שאל אנשים
והוא שמע על עוד מישהו שידע על הרעשים,
אז נפגשנו איתו מחוץ לבסיס,
אבל הוא ידע רק חלקים.
אתה מבין, כולם יודעים רק חלקים בצבא.
איש לא יודע הכול.
וזה חלק מהתוכנית.
וזו הסיבה שהם הרכיבו צוותים מכל הארץ
והביאו אותנו רק למשימה אחת בכל פעם,
כדי שאיש לא ידע הכול.
ורגע, אני מצטער. תצטרך להבהיר את עצמך.
הצליל הזה הוא צליל צבאי?
זה מה ששאלנו את האיש ההוא בווקר.
ומה הוא אמר?
הוא אמר שהוא לא צבאי.
הוא לא היה צבאי משום מדינה.
הוא הגיע מגובה של אלפי רגל יותר
ממה שכל דבר מסוגל לטוס.
איך הוא ידע את זה?
כי הוא היה מפעיל רדאר.
אז האותות האלה מופיעים בתדירות גבוהה?
לא. -ואפשר לשאול...?
אני מניח שזה קרה לפני ספוטניק.
זה קרה שנים לפני ספוטניק.
ואותות כמו שלך
נתפסו משודרים בשני הכיוונים.
מה זאת אומרת?
כמו תקשורת.
כאילו שצד אחד אומר משהו פה, בחלק הזה של השמיים,
וצד אחר אומר משהו בחזרה.
לפעמים, הם הוקלטו בגבהי ספוטניק,
ולפעמים, בגובה כמה מאות מטרים מעל הקרקע.
איפה?
בהרבה מקומות.
בכל מקום.
מה זאת אומרת, בכל מקום?
בילי?
בילי, אני... נראה לי שהקו נותק.
בילי?
לחמשת המאזינים שלנו, נראה שהקו של בילי נותק.
תנו לי לנסות להחזיר אותו לשידור.
אני כבר חוזר.
פיי, מה קרה? -לא יודעת.
הוא התנתק. זה מה שקורה...
מוכרחים להשיג אותו. -אי אפשר.
למה לא? -זו הייתה שיחת חוץ.
אין לי מושג איפה הוא גר. -אז תתקשרי למרכזייה ליד הולומן.
אי אפשר. הוא בטח מסר שם בדוי או התקשר...
את לא יכולה להתקשר מהקו...?
אי אפשר. -תחפשי אותו.
תחפשי אותו בספר הטלפונים. -תחת איזה שם?
בילי ליד הולומן? -אני לא יודע.
לעזאזל.
רגע, יש לנו שיחה!
שם העיר, חיוג ישיר.
מרכזיית אלאמוגורדו. -מחברת.
מספר בקאיוגה, בבקשה. -כן, זה בילי.
אחבר אותך! הינה הוא, אוורט.
בילי. מה קורה? אנחנו צריכים את המספר האמיתי שלך.
מצטער, אבל אני לא יכול.
טוב, אז אני לא יכול להחזיר אותך לשידור.
הייתי רוצה, אבל יש פה הפרה של כללי האתיקה,
כי אין לי דרך לדעת אם אתה אומר את האמת.
אני יודע. אני מבין.
אני לא רוצה להעמיד אותך במצב שעלול לסבך אותך בצרות.
בילי, אני חייב לשאול, למה אתה מספר לנו את זה?
זה יסבך אותנו בצרות?
אני מניח שאני מספר לכם כי אני חולה.
ואני זקן.
ואיש לא מקשיב לנו.
ואני רוצה שאנשים ידעו מה עשינו למענם.
למה אתה חושב שאיש לא מקשיב לך?
כי אני שחור, בין היתר.
אני מצטער אם זה מהווה בעיה. -לא, מבחינתי לא.
חשבתי שזה המצב.
פשוט מעולם לא היה לנו מתקשר שחור.
ואני מצטער, בטח הייתי צריך להגיד לך את זה.
אבל כולם בצוותים האלה היו שחורים.
או מקסיקנים. כולנו עשינו עבודה שחורה.
אתה חושב שהם עשו את זה בכוונה?
אני יודע שכן.
למה?
כי מי יקשיב לנו?
אבל יש חלק מכל זה שאתה יכול לבדוק,
כדי שתדע שאני לא ממציא את זה.
טוב, כן, נראה לי שאנחנו צריכים את זה, כי אתה מבין שבשלב הזה,
יש לנו רק את המילה שלך.
יש מישהו שאספר לך עליו בעוד רגע.
וסליחה שאני קוטע אותך, בילי, אבל אני מקליט את זה
אפילו שאנחנו לא בשידור, בסדר?
כן, בבקשה.
טוב. דבר, בילי.
אז האיש הזה שדיברנו איתו בבסיס ווקר,
מפעיל הרדאר שפגשנו מחוץ לבסיס,
אחרי שהוא יצא לגמלאות, הוא לא הפסיק עם האותות.
למעשה, הוא התחיל לחכות להם
וניסה להקליט אחד מהם בעצמו,
באמצעות מכשיר קשר ועודפי ציוד צבאי שהוא תיקן.
והוא הצליח להקליט משהו אי פעם?
כן, הוא הצליח.
לבסוף.
זה לקח הרבה זמן,
אבל הוא הצליח לקלוט אות כזה לילה אחד,
והוא הקליט אותו.
ואז הוא יצר עותקים ושלח אותם בדואר לכמה מאיתנו,
חבר׳ה שהיו בחלק מהמשימות הנסתרות האלה.
מה היו האותות האלה לדעתו?
ובכן, כאן תצטרך לעשות את קפיצת האמונה,
כי הוא אמר לנו
שזה משהו שמדבר
ואז נעלם,
משהו גבוה מאוד,
שאנחנו לא רואים.
והוא יצר עותקים של ההקלטות? -כן.
והוא שלח לנו אותם.
לחבר׳ה שונים מהצוותים האלה פה באזור.
וכשקיבלתי את ההקלטה שלי והגעתי למכשיר השמעה,
והפעלתי אותה,
השיער שלי סמר.
למה?
כי הם היו אותם הצלילים ששמעתי במדבר.
אז עדיין יש לך את ההקלטה הזו?
לא, לא רציתי להיתפס איתה,
אז שרפתי אותה.
אבל אחד מהחבר׳ה האחרים, עוד מישהו מחיל האוויר
שהיה באחד מצוותי האבטחה האלה
וגם שמע את הרעשים האלה, והוא גר בקאיוגה,
אז שלחו לו הקלטה בדיוק כמו שלי,
וזה מה שחשבתי שהשמעת.
רגע, יש אחת כזו בקאיוגה? אצל מי?
ריימונד באק, איש חיל האוויר בדימוס.
אז שלחו לו הקלטה של אות כזה?
אבל ריימונד באק מת.
אוי, לא. -אמרת שהוא נפטר?
כן.
שיערתי שאולי זה קרה.
אני מצטער, בילי.
טוב, לא הכרתי אותו היטב, אתה יודע.
אתה יודע איפה ההקלטה שלו תהיה?
לא. אולי אם היו לו ילדים?
לא, גברת באק נתנה את כל הסרטים שלו לספרייה.
אין רשמקול בספרייה, פיי.
לא, דווקא יש. במרתף.
הם עוד לא הספיקו לעבור על כולם,
אז הוא מאוחסן. אני יודעת איפה הוא.
הספרייה סגורה ולא תהיה מרכזנית.
כולם במשחק. אף אחד לא יתקשר.
אני יודעת איך להיכנס לספרייה.
בילי, מה אתה חושב שיקרה אם נצליח למצוא אותה ולהשמיע אותה?
אני לא יודע.
אבל אם אתם רוצים לעשות את זה,
כדאי שתעשו את זה,
כי משהו נמצא שם למעלה עכשיו,
והם לא נשארים הרבה זמן.
טוב, פיי, רוצי.
- ספרייה עירונית -
תיכנסי!
גנבת מכונית? -מצאת אותם? לא.
כן. קדימה, תיכנסי. מצאת אותם?
גנבתי אופניים! -תעני לי, פיי.
כן, מצאתי אותם. -טוב.
של מי המכונית הזאת? -של מר מקין.
מר מקין יודע? -ברור שלא.
תיתן לבילי חתיכה מהשטיח של אלביס?
מה?
אמרת שתיתן למאזין שיעזור לנו חתיכה מהשטיח של אלביס.
אה.
כן, לא, זה לא באמת השטיח של אלביס.
הוא היה, אבל חילקנו את כולו כבר מזמן,
אז לג׳ק סייג׳ ורד גראנט יש את שתי השאריות עכשיו,
ואנחנו פשוט מחלקים חתיכות שטיח מהבית של ג׳ס פרביס.
אוורט, זה שקר.
אנשים חושבים שזה באמת השטיח של אלביס.
תשתקי, פיי.
בילי? זו פיי, המרכזנית מקאיוגה.
יש לנו פה הרבה סרטים.
אתה זוכר איזה מהם זה היה?
זה היה מזמן,
אבל נראה לי שהוא היה שקוף.
כולם שקופים, בילי.
בילי?
הקו נותק. -מה?
בילי?
אני צריכה לחזור למרכזייה כדי לחבר אותו מחדש.
כן, אל תלכי. פשוט תעבירי לי אותם, אחד-אחד.
וקומי מהכיסא שלי.
אז אתה לא מאמין למר בילי?
אני לא יודע.
אבל אם יש משהו בשמיים,
אני רוצה לדעת.
בקסטר בן ארבע...
לא.
הסרט הבא.
איך אתה יודע מה אתה מחפש?
אני לא יודע.
יכול להיות שהוא הקליט על זה?
כן.
כן, בהחלט.
לצערי.
אז עשיתי זאת ו...
איזה רשמקול זה?
זה המאגי פי-טי-שש.
מאגי? -כן, קיצור של ״מגנקורד״.
זה כמו אח השידור של הרשמקול שלך.
ככה אנחנו משמיעים משחקים ופרסומות.
אנשים באמת מאזינים למשחקים למחרת,
אפילו שהם כבר יודעים מה קרה?
כן. לא אכפת להם שהם כבר יודעים מה קרה.
הם רוצים לשמוע את השם של בנם ברדיו.
זה לא הסרט.
העניין הזה יסבך אותך בצרות?
טוב, אם כן, לא אכפת לי.
זה רדיו טוב.
וזה גם יאפשר לי למצוא עבודה טובה יותר במקום אחר.
לאן היית רוצה לנסוע?
לא יודע. -בשלב הזה...
בטח לחוף המערבי.
שם הכול קורה בתחום הרדיו.
גם אני רוצה לצאת מפה.
רק כשמאדי תגדל קצת, כמובן, אבל מתישהו.
לאן? לעשות מה?
את רוצה ללמוד במכללה?
בטח רק כדי לעבוד במרכזייה גדולה יותר היכן שהוא.
אני כבר יכולה לעבוד בבית חולים או בית מלון,
או בבית ספר, במרכזייה שלהם,
אבל אם אני רוצה לעבוד במרכזייה גדולה יותר,
אצטרך לעבור לעיר גדולה יותר
ושחברת הטלפונים תעסיק אותי.
בלי מכללה?
אין לי כסף למכללה, אוורט.
יש הלוואות.
את יכולה לבדוק את זה.
הייתי רוצה.
אלוהים אדירים.
אוורט.
זה הצליל.
והוא ברור יותר. -מה תעשה?
חברים, אנחנו זקוקים לעזרתכם עם צליל נוסף.
תקשיבו ותגידו לנו.
ובילי, אם זה הצליל, תתקשר אלינו.
טוב. הינה הוא, חבר׳ה.
אלוהים. אוורט? -אלוהים.
מה עשית? אתה מנסה למתוח אותי?
אני לא מנסה למתוח אותך.
אל תזוזי. -מה קורה פה, אוורט?
תירגעי. יש פנס היכן שהוא.
הוא כסוף. -מה קורה פה, אוורט?
היי, פיי, תירגעי!
פנס כסוף.
ידעתי שזה היה משהו. ידעתי.
לעזאזל. -מה עשית?
לא עשיתי כלום! אני לא יודע!
יש אור כאן בחוץ.
אנחנו... לעזאזל.
הייתה הפסקת חשמל אחרי שהשמענו...
מה אתה עושה? -אני מקליט לאחר כך,
למקרה שיהיו חדשות. -למה אתה משנה את הקול שלך ככה?
איך? -כשאתה משדר ברדיו,
אתה תמיד משנה את הקול שלך! למה?
כי ככה רדיו נשמע!
פיי, תקשיבי, אני לא צריך את השיפוטיות שלך כרגע.
אוי, לא.
מה? -המרכזייה!
פיי, חכי!
לעזאזל. פיי!
תיכנסי פנימה!
אסור היה לי לעזוב לכל כך הרבה זמן.
למה את תמיד רצה בכביש?
נסענו לכאן. -כי אין לנו מכונית, אוורט!
אני לא נוסעת במכוניות. אני הולכת ברגל לכל מקום.
טוב, לא נורא.
אז אתה עדיין לא חושב שקורה פה משהו?
אני חושב שאם משהו קורה,
הוא שמרגלים אחרינו או שעומדים לפלוש אלינו.
מי? -הסובייטים.
אתה באמת חושב? -לחלוטין, בוודאות.
וזה גם בדיוק המקום שממנו הם היו נכנסים,
הגבול הדרומי.
מספר, בבקשה. סליחה על ההמתנה.
מספר, בבקשה. בסדר, אחבר אותך.
אני לא בטוחה. לא, אתה הראשון ש...
כן, נודיע להם. תודה.
מספר, בבקשה. כן, אנחנו מודיעים לרשות הכבישים.
נעביר לכם כל עדכון שיתקבל.
תודה.
מספר, בבקשה. סליחה על ההמתנה.
טוב, תודה. להתראות.
תודה, להתראות.
אנשים אומרים שיש משהו בשמיים.
השעה רבע לשמונה. תכתבי את זה.
אתה לא יכול להקליט את זה? -כן.
חברים, השעה רבע לשמונה בערב, וייתכן שיש לנו משהו...
ראיתם את זה? זה עבר פה?
מה? -יש משהו בשמיים.
עקבנו אחריו מקולפ קניון.
אני ברטסי. זה ג׳רי.
אני עונה לשם ג׳רלד עכשיו. ג׳רלד, בבקשה.
כן, שכחתי. -אני אוורט. זו פיי.
הייתה הפסקת חשמל בתחנת הרדיו...
איפה כולם? -אתה עובד בתחנת רדיו?
אני מגיש את ״להיטי כבישים״ משבע עד 11.
האזנתם? -נסענו עכשיו 130 קמ״ש
כל הדרך... -היה משהו בשמיים...
כן, בשמיים. לא, הוא משדר מוזיקה ישנה.
אני משדר להיטים חדשים... -אנחנו לא מאזינים ל...
אני לא אוהבת את המוזיקה החדשה, אבל ג׳רי כן.
אה.
מספר, בבקשה.
כן, אוורט פה. את רוצה לדבר איתו פה?
בסדר, אחבר אותך.
אוורט, בוא למרכזייה מספר אחת!
מישהי מנסה להתקשר לתחנה!
הינה.
שלום, כאן אוורט ״דה מאבריק״ סלואן, דבליו-או-טי-דבליו.
אני יכולה להגיד לך מה קורה פה.
מה זאת אומרת? -אני יכולה לספר לך יותר על
מה שהבחור הזה סיפר לך ברדיו
ולתת לך עוד לתוכנית הרדיו שלך.
טוב, דברי.
לא. אני מעדיפה שתבוא אליי הביתה.
אני רוצה לספר לך פה.
יש משהו בשמיים, גברתי.
אני יודעת.
על זה אני רוצה לדבר איתך.
אוכל לספר לך הרבה יותר ממה שאתה יודע ברגע זה
אם תבוא לכאן.
אני חושבת שמה שאוכל לספר לך
יהיה חשוב מאוד הערב.
טוב, מה הכתובת שלך?
רחוב סיקמור 1616.
רחוב סיקמור... טוב.
תצטרך לקחת מפתח מעציץ במרפסת הקדמית.
אני משאירה אותו שם בשביל הנער שמביא לי מצרכים.
לא אוכל לגשת לדלת.
קשה לי ללכת.
אבל אני אהיה פה.
טוב, אגיע בעוד דקה או שתיים.
איך קוראים לך? -מייבל בלאנש.
טוב, גברת בלאנש, נתראה עוד מעט.
טוב, להתראות.
היא אמרה שהיא יכולה לספר לנו מה קורה. בואי.
אמרתי לה שנגיע בעוד דקה. -מי?
מאזינה קשישה אמרה שהיא יכולה לספר לנו מה קורה פה.
אתה מכיר אותה? מה היא תספר לך?
לא, היא רק אמרה לבוא אליה הביתה מיד.
מה היא תספר לך? איפה היא...? איך אתה יודע שהיא לא משוגעת?
אולי היא משוגעת, אבל היא נשמעה בסדר.
זה במרחק דקה נסיעה, ברחוב סיקמור.
אנחנו נישאר פה ונשגיח.
תמצאו אותנו אם תראו משהו?
כן. אתה תמצא אותנו אם תגלה משהו?
כן. -היי, הקו שלה שם.
תסובבי את המפתח... -אני לא מבינה
בדברים האלה כלום. -טוב, לא משנה.
מה לעזאזל, פי?
אני לא יודעת. היא לא מתקשרת בלילה אף פעם.
היא מתבודדת. -אלה עשויות להיות חדשות.
אתה באמת חושב? -באמת שכן.
הייתי צריכה להביא את הרשמקול שלי? -לא, זה טוב יותר.
שלי לא טוב מספיק?
הוא... לא, הוא בסדר, אבל הוא לא באיכות שידור.
הוא טוב, אבל הוא יותר כמו צעצוע.
אני לא מנסה להעליב אותך.
אתה לא מעליב אותי. -יופי, כי אני מעליב בנות לעתים קרובות.
אל תהיה אידיוט כל הזמן ואז לא תעליב...
את קשה איתי הערב!
תחכה לי. -לא, תזדרזי את.
טוב.
אני פה.
מי זו?
זו פיי.
אני אוורט. היא המרכזנית.
היא ידידה שלי.
זה בסדר? -כן, אין בעיה.
אתם יכולים לשבת.
דיברתי איתך בטלפון? -כן.
בת כמה את, מותק?
שש-עשרה.
ואיך קוראים להורים שלך?
טוב, אין לי אבא, אבל...
לאימא שלי קוראים יודי קרוקר. היא אחות בסן מיריאל.
אפשר לשאול מה אמרת קודם, כשנכנסנו?
זה היה מבהיל מאוד.
אני יודעת.
אני מצטערת.
אסביר את עצמי.
אני לא איזו מכשפה, אני מבטיחה.
יפריע לך אם נספר לאנשים את מה שתספרי לנו ברדיו?
זו הסיבה שאני מספרת לכם.
ואפשר להקליט אותך, למקרה שזו ידיעה חדשותית?
כמובן.
אני מקווה שנהיה ידיעה חדשותית.
אני מחכה לזה כל חיי.
טוב, תודה.
וגם, אנחנו רוצים לשמוע את כל מה שיש לך לספר לנו,
אבל יש לנו מעט מאוד זמן.
אז אם נצטרך... -אני מבינה.
אז תן לי להגיע ישירות לעיקר.
אני מאזינה לשידור שלך מדי ערב.
אני חושבת שאתה טוב מאוד,
ואני מקווה שתוכל להתרחק מפה.
תודה.
אספר לך מה קורה,
אבל תהיה לי בקשה אחת כשאסיים.
בסדר. אעשה כל שביכולתי.
האדון שהתקשר...
אני מאמינה לסיפורים שלו,
כי יש לי סיפור משלים לשלו.
זה התחיל לפני הסיפורים שלו.
הם הגיעו לכאן בעבר.
ועכשיו כשהדברים האלה קורים בתדירות גבוהה יותר,
יש לנו מושג טוב יותר על מה שעשוי להיות שם.
אבל מאז שהייתי ילדה קטנה, הם אהבו את המקום הזה.
הם תמיד אהבו אותו.
מי?
האנשים בשמיים.
אז את באמת מאמינה בזה?
אני לא צריכה להאמין בזה. זו פשוט האמת.
ואת יכולה להגיד לי למה?
כן, אני יכולה.
שמעת פעם על הפשיטה בבולס אייקרס?
לא.
ובכן, כשהייתי ילדה קטנה,
סיימו לבנות את קו הרכבת מאלאמגורדו לאל פאסו.
ויום אחד, רכבת נוסעים נעצרה מחוץ לעיר.
כשסגני השריף הגיעו לשם, היא הייתה ריקה לחלוטין.
כולם הניחו שהאפאצ׳ים חטפו אותם,
אז קראו לזה הפשיטה בבולס אייקרס.
אבל כעבור כמה ימים,
אישה צעירה וחבולה הגיעה העירה
אחרי שקפצה מהרכבת הזו.
היא הסתתרה אי שם בערבה.
היא הייתה מיובשת ולא הסכימה לדבר.
המשפחה של חברה שלי, שרלוט, טיפלה בה.
הם האכילו אותה, נתנו לה מיטה... את המיטה של שרלוט, למעשה,
והם שלחו מברק למישהו באל פאסו בבקשה שיבוא לקחת אותה,
כדי שהם יוכלו לקבל תשובות.
אבא של שרלוט היה כומר מתודיסטי, באטסל ברף.
הוא הקים את הכנסייה פה.
ההורים שלי מתו כשהייתי קטנה, אז...
גרתי עם המשפחה של שרלוט במשך שבועות רבים בשנה.
כשהאחים והאחיות שלי עבדו או כשהיו להם יותר מדי פיות להאכיל.
אבל באותו הלילה...
האישה מהרכבת התחילה למלמל משהו בשנתה,
בחדר של שרלוט.
זה לא היה באנגלית או בספרדית או באינדיאנית.
אז פתחנו קצת את הדלת כדי להקשיב.
מעולם לא שמענו את זה עד אז,
אבל זכרתי את זה.
ואז, היא נעלמה לפני שהבוקר הגיע,
זחלה מהחלון וגנבה סוס, תאמין או לא.
אז אם תשמע אי פעם על מכשפת הסוסים הזקנה,
זה מקור הסיפור.
אחותי הגדולה גידלה אותי.
אבל גרתי לבד רוב הזמן.
תפרתי שמלות ומפות שולחן וכולי.
הייתי עדיין צעירה כשהכרתי את קלוד מיינרד.
הוא היה חלק מהצוות שהתקין קווי טלפון.
התאהבנו,
והוא הכניס אותי להיריון עם בני,
מבלי שהיינו נשואים.
האמת שלא ידעתי שככה עושים תינוק,
תאמין או לא.
אבל הוא אמר שהוא יחזור כשיסיים לעבוד בווייט סאנדס,
ואני האמנתי לו,
אבל הוא מעולם לא חזר.
כשהתינוק שלי נולד, קראתי לו הוליס.
כמה אנשים היו טובים אליי, אבל...
גידלתי אותו בכוחות עצמי רוב הזמן.
זאת לא הייתה שכונה או עיר כפי שהיא היום.
היא הייתה מקבץ בתים מפוזרים מסביב לבניינים ברחוב איירס.
הייתי אם בודדה, אבל עשיתי כמיטב יכולתי.
ובהמשך, שמעתי...
שקלוד מת כשתלה מנורות
במערה בטקסס שבה בנו אתר תיירות.
כמובן שזה שבר את לבי.
אבל אם לחזור לתקופה שבה הוליס היה תינוק...
ערב אחד, אחרי שהנקתי אותו,
הוא ישן בזרועותיי,
והוא התחיל לעשות קולות של תינוק.
ואז הם נעשו ברורים יותר.
קולניים יותר.
ואז הוא אמר את המילים הראשונות שלו.
ואותן המילים ששמעתי מפיה של האישה המבולבלת הזו בבית של שרלוט
התחילו לצאת מפיו של בני בן עשרה החודשים בשנתו.
ניסיתי לספר לכמה אנשים.
הלכתי לרופא בעיר אחרת.
הוא אמר שאלה קולות של תינוקות ושאסור לי לספר לאף אחד אחר.
הוליס תמיד התנהג אחרת.
הוא פיתח קיבעון לחפצים.
הוא לא הקשיב.
ובשנתו, הייתי שומעת אותו מדי פעם...
אומר את המילים האלה.
אז כתבתי אותן.
מילה במילה.
שאלתי אותו על זה, אבל...
הוא לא ידע.
וערב אחד, כשהוא היה בן ארבע בערך,
התחילה לנשוב רוח חזקה בחוץ.
והיה צליל, כמו טחנת רוח גדולה מאוד.
והוליס הפנה את מבטו לחלון.
והוא לא הגיב.
אז אני...
קראתי לו את המלמולים.
והעיניים שלו נעצמו והוא הסתכל על התקרה,
והוא לא זז.
ואז השפתיים שלו נעו עם שלי.
וכמה רגעים אחרי שעצרתי,
הוא פקח את עיניו וחזר לשחק.
ניסיתי את זה שוב כעבור כמה ימים, אבל לא קרה כלום.
אז הנחתי
שוודאי יש משהו בחוץ בערבים האלה,
שאומר לו משהו שאיש לא יכול לשמוע.
הרדיו היה חדש למדי, וחשבתי שזה מה שזה היה.
או משהו מעולם הכישוף.
ואז כשהוא היה בן תשע,
הייתה לי הרגשה שמשהו שוב נמצא שם בחוץ.
ובאותו הלילה,
באמצע הלילה,
הוא יצא מהדלת הקדמית של הבית הזה ונעלם.
איך?
הוא נלקח מכדור הארץ הזה.
לא היו בתים אחרים. היה יבש מאוד.
הלכתי אחרי העקבות שלו מהדלת,
למרחק של כ-50 מטרים,
והן נעצרו שם בעפר.
והוא לא היה שם.
הם חטפו את הבן שלי,
ואיש מעולם לא האמין לי.
הייתה חקירה?
כמובן.
אבל אני הפכתי למוקד החקירה.
אנשים היו משוכנעים שהבן שלי הרס את חיי,
אז הרגתי אותו.
אז... זיהית את הצליל שהשמענו ברדיו הערב?
לא.
אבל אני חושבת שאני יודעת מה קורה פה.
את יכולה להגיד לי מה?
אני חושבת שהם שם למעלה הערב.
ברגע זה.
ואני חושבת שיש סיבות שיתמכו ברעיון הזה.
כמו מה?
אני חושבת שהם מתרחקים מערים גדולות.
אני חושבת שהם מחכים שאנשים יתקבצו במקום אחד, כמו הערב,
וכשכולם יצאו מהמשחק הזה,
הם ייעלמו.
אני חושבת שהם אוהבים אנשים שנמצאים לבד.
ואני חושבת שהם מדברים עם אנשים,
באמצעות מכשיר קשר משוכלל כל שהוא, בשנתם.
כן, כפי שאת חושבת שהם עשו עם הבן שלך?
לא סתם המצאתי את זה.
אני חושבת שברמה הנמוכה ביותר,
הם שולחים אנשים לסידורים.
הם משחקים בראשם של אנשים.
הם מניעים אנשים לעשות דברים
ולחשוב בדרכים מסוימות,
כדי שנישאר מסוכסכים,
ונתמקד בעצמנו.
כדי שתמיד...
ננקה את הבית או נרד במשקל או נתלבש יפה בשביל אנשים אחרים.
אני חושבת שהם נכנסים לתוך הראש שלנו
וגורמים לנו לעשות דברים הרסניים כמו לשתות ולאכול יותר מדי.
ראיתי אנשים טובים הופכים לרעים ואנשים חכמים משתגעים.
אני חושבת שברמה הגבוהה ביותר, הם עושים דברים
שגורמים למדינות להילחם אלה באלה.
דברים שאין בהם היגיון.
ואני חושבת שאף אחד
לא יודע שהוא מושפע מזה.
כולנו מוצאים סיבות אחרות
שיצדיקו את המעשים שלנו.
אבל הרצון החופשי
אינו אפשרי כשהם שם למעלה.
היו לי חיים שלמים לחשוב על זה.
שנים לבדי.
וזה מה שאני חושבת.
טוב, אני מצטער על כל מה שקרה בחייך
שהוביל אותך לרעיונות האלה.
תודה.
כמו שאמרתי בהתחלה, אנחנו לא רוצים להעליב אותך,
אבל אנחנו צריכים ללכת. -אני יודעת.
אבל הייתה לי בקשה.
כמובן.
אני רוצה שתיקחו אותי אתכם.
לקחת אותך איתנו?
כן, עכשיו.
אני מצטער, לאן את רוצה שניקח אותך?
לחללית.
אני רוצה לראות את הבן שלי.
אני יודעת שהוא פה הערב.
שם למעלה.
ואני רוצה שתיקחו אותי לחללית.
פיי, בואי נלך.
עכשיו.
רגע.
קח את זה.
תגיד את זה
כשתפגוש אנשים הערב.
אנחנו חייבים למצוא מצלמה או משהו.
לאבא של חברה שלי, גרטשן, יש מצלמה.
לא נראה לי שבאמת יש משהו שם למעלה,
לא כמו מה שהיא מדברת עליו. -אוורט.
מה?
שכחתי מאת'ל וממאדי.
חכי. פיי, מה?
את'ל? את'ל?
מאדי. בואי הנה.
הכול בסדר. אחותך פה.
קדימה, בואי נלך.
יהיה בסדר. בואי.
אנחנו בסדר. בואי נלך.
גרטשן? אני צריכה את המצלמה של אבא שלך.
מה קורה פה? הכול בסדר? -הינה, קחי אותה.
כן, אני לא יודעת. האזנת לרדיו?
מי במרכזייה? -אף אחד. הלכתי משם.
למה קשה לך לנשום? -משהו קורה.
יכול להיות שזה מצב חירום. אני צריכה את המצלמה.
עוד אסתבך בצרות בגללך.
שמעת מאת'ל? היא לא בבית.
היא שמרה על מאדי, ואז התקשרתי...
לא יודעת. לא ראיתי אותה.
התקשרתי אליה והקו התנתק. אז...
פיי! לעזאזל!
מי זה? -זה אוורט.
אוורט, מהרדיו? -כן.
תפסיקי לחייך.
מה הוא עושה פה? -הוא עוזר לי.
תפסיקי לחייך. -לעזאזל, פיי!
מה אתה עושה בפנים? אני בכתונת לילה.
אני לא מסתכל, גרטשן, ולא אכפת לי
איך את נראית בכתונת לילה.
טוב, בואי נלך.
היא לא יכולה לבוא. -אל תיקחי את המצלמה.
לכי לשאול את אבא שלי במשחק.
גרטשן, אין זמן. זה מצב חירום.
מה? מה קורה פה?
יש משהו בשמיים.
תישארי בתוך הבית.
אנחנו לא יודעים את זה. אל תגידי את זה לאנשים.
עוד תגרמי לבהלה המונית.
כולם במשחק והיא לא יכולה להתקשר לאף אחד,
אז תפסיק להגיד לי מה לעשות ולך תמצא
את הזוג מקולפ קניון. -טוב. אין בעיה.
למה אחותך איתך? -כי את'ל לא שם.
היא הייתה אמורה לשמור עליה.
טוב, איפה היא? -אני לא יודעת.
המצלמה הזו תעבוד?
כן, אני יכולה להפעיל אותה. כבר השתמשתי בה פעם.
אתה חושב שהרדיו עדיין מושבת? -אין דרך לדעת.
את'ל! -פיי, מאדי איתך?
כן! איפה היית? -גייב בא ואמר...
את עם גייב? מה חשבת לעצמך?
היינו על הגג שלו במורד הרחוב.
יש משהו בשמיים. ראית את זה?
לא. מה ראיתם?
תיכנס! זה מחוץ לעיר!
קדימה! -פיי, בואי!
קדימה! תיכנס!
תישארי בתוך הבית! -פיי, בואי!
את'ל אמרה שגייב בא והם עלו על הגג
וראו משהו בשמיים! -מה?
התינוקת הזו בסדר? -מי ראה מה?
תיכנסי. -הבאת את המצלמה?
מי ראה מה? -בת הדודה שלי, את'ל,
היא שמרה על התינוקת, אמרה שהם עלו על הגג.
הם ראו משהו בשמיים. -איפה? איך זה נראה?
היא אמרה שזה היה עגול.
שזה מסתתר בין העננים.
מה גיליתם מהזקנה?
היא אמרה שהם שם למעלה.
האנשים בשמיים.
ושיש להם מכשירי קשר ואמצעי תקשורת מתקדמים.
ושהם לוקחים אנשים למעלה.
באמת? זה מה שהיא אמרה?
בדיוק.
למעשה, היא קראה לנו...
רגע.
והנקתי אותו והוא ישן בזרועותיי...
כשהייתי קטנה, אז גרתי...
אני פה.
אוורט, תעצור את ההקלטה!
בסדר. ג׳רלד?
ג׳רלד? היי.
אוורט, תפוס את ההגה! אני מחזיקה את מאדי!
ג׳רלד, תתעורר, בן אדם!
ג׳רלד! -ג׳רלד!
מה קרה?
ג׳רלד!
אני רוצה לצאת! בסדר?
תאט! -רגע!
לא! אני רוצה לצאת עכשיו, בבקשה!
אני מצטער מאוד. -אני רוצה לצאת מפה!
אני רוצה ללכת הביתה! -בחייך. בבקשה, לא!
תניחי לזה, בבקשה!
זה רעיון רע! -אני ממש מצטער.
תחזרי הנה, כדי שנוכל לקחת אותך הביתה!
יש שם נחשים, מותק! -בבקשה, לא! בבקשה!
אני פה, פיי.
אני פה.
הכול בסדר.
מה קרה?
זה שרוף.
גם העצים שרופים.
אלוהים.
אוי, לא.
הם פה.
הם באמת פה.
אתה חושב שהם ביער?
אני לא יודע.
אוורט,
בבקשה, לא.
אוורט.
בבקשה.
לא.
- דבליו-או-טי-דבליו -
- השעה הטלוויזיונית של סקנדליון -
- תיאטרון הפרדוקס -
- דה ואסט אוב נייט -
תרגום כתוביות: ענת שפירא