Du er på vej ind i en verden,
der ligger mellem det hemmelige og det glemte,
en slipstrøm mellem kanaler,
menneskehedens hemmelige museum,
skyggernes privat bibliotek,
der foregår på en scene, der er skabt af mystik,
og kun kan findes på en frekvens, der ligger imellem logik og myte.
Du er på vej ind i Paradox Theater.
Aftenens afsnit:
"Nattens uendelighed."
CAYUGA BYGRÆNSE NEW MEXICO - INDBYGGERTAL 497
Hej, er du og familien på vej til kampen?
Nej, kun mig.
Patricia er ovre hos Hobbs med børnene.
Hobbs, hva'?
Godt, vi ikke skal spille mod dem.
Mand, det har du ret i.
Vi ses til kampen.
CAYUGA GYMNASIUM
Jeg gider ikke skulle tænde min næste cigaret.
Jeg har en lige her, der kan ordne det.
-Fr. McBroom leder efter dig. -Hvorfor?
Jeg er ikke sikker. Jeg spiste aftensmad.
Ingrids søster gloede lige på dig.
-Nej, hun gjorde ikke. -Jo.
I sin bil med Millie, lige da jeg kom.
Du altforbarmende, hvad var det?
Jeg tror, det er, derfor de ringede.
Sig noget beroligende, Benny.
-Sig noget beroligende. Det er ikke godt. -Arlo undersøger det under tribunen.
Sidst det skete, havde et egern gnavet en ledning over.
Ledningen var stadig i egernets mund... altså skelettets.
Er det lysene eller elektriciteten? For vi kan ikke køre, hvis det flimrer.
-Ved det ikke. Jeg spiste. -Hvor mange gange
skal du fortælle mig, at du spiste?
Sam, hvad foregår der, mand?
-Jeg ved det ikke. Det blinker bare. -Lad os slå det til.
-Jeg har ikke testet det. -Lad os finde ud af det. Slå det til.
Okay.
Vær forsigtig, for hvis du får stød, stopper din hårvækst på kroppen,
-og du kommer aldrig på date igen. -Klap i.
Find fr. McBroom.
Det gør jeg, men tal ordentligt.
Hvis det stadig blinker, når du optager,
så stop, ellers får jeg en af Buell-brødrene
-til at gennemtæske dig. -Everett.
-Everett. Hej. -Helt sikkert.
Fr. McBroom leder efter dig.
Renny er oppe på tribunen med sit horn.
Ja, det fortalte Benny mig. Hvad vil hun?
Ved det ikke. Hun går bare rundt og spørger alle: "Hvor er Everett?"
"Har du set Everett? Hvornår kommer Everett?"
Det fortæller mig ikke noget. Sæt dig ned igen med dit horn.
Faktisk, så giv det til mig.
Det virker ikke. Jeg har spillet basun.
Everett! Må jeg tage min båndoptager med, så du kan lære mig at bruge den?
Jeg forstår dig ikke. Du lyder som en mus, der bliver ædt af en pungrotte.
-Giv mig hornet. -Vil du
lære mig at bruge min båndoptager?
-Ja, klart. Fay. Renny, nu. -Fantastisk!
-Hvorfor? -Smid det ned nu, Renny.
-Ødelæg det ikke. -Hvad skulle jeg gøre?
Hvad skulle jeg... Smid det ned nu. Kom så. Kom så.
-Ja. Sådan. God dreng. -Hvor skal du hen?
-Everett! Everett! -Farvel, Renny. Farvel, Renny.
Everett, Arlo bad mig hente dig herned.
Men hvorfor? Hvor er han? Til hvad? Hvor ned?
Han er i skabet. Jeg ved ikke, hvad han vil.
De fortæller mig ikke noget.
De lytter ikke til mig. Han sagde bare: "Få fat i Everett."
Okay, altså, jeg ved ikke, hvad der foregår.
Jeg er lige kommet. Jeg kan ikke hjælpe.
-Jeg har H.H. kl. 19, så... -Det ved jeg godt.
Men han lytter ikke til mig.
Kom og fortæl ham det selv.
Jeg sagde, de skulle slukke for strømmen under tornadoen,
men de lytter ikke til mig.
Sidst det skete var det et egern,
der havde gnavet ledningen over.
Egernet havde stadig ledningen i munden.
Ja, det fortalte Benny mig.
Og der var en rotte, der bed pointtavlens ledningen over.
-Vidste du det? -Nej, det vidste jeg ikke.
Det passer.
Og en ugle byggede rede på bibliotekets loft,
så der lå en masse knogler fra gnavere i kryberummet,
hvor vi opbevarer orkesterets uniformer.
Helen havde et flagermuskranium i lommen.
Vent.
Hvorfor er du her?
Rolig! Rolig, nej, nej, vent. Det var mig, der gjorde det.
Arlo, kom ud nu!
Vent. Vent, vent, vent.
Hvad laver Everett her?
Du bad mig hente ham herned.
-Nej, jeg gjorde ej. -Jo, du gjorde.
-Nej. -Du bad mig hente ham herned.
Jeg bad dig hente Emmett, ikke Everett.
-Emmett. Emmett. -Jeg spurgte dig udtrykkeligt,
om du ville have Everett fra radioen.
Arbejder Emmett ikke på radiokanalen?
Nej, Everett arbejder ved radioen.
Arlo, hvis du ikke skal bruge mig, går jeg ud igen.
Har Emmett nogensinde arbejdet ved radioen?
Nej, det er kun mig.
Emmett er hos Santa Mira Mills.
Han er elektriker.
Vent lige et øjeblik.
-Emmett arbejdede ved radioen. -Nej, nej, nej. Vent.
-Vent, vent, vent. -Du bad mig hente ham herned.
Skal vi optage over den forrige kamp?
Og Renny vil have sit horn igen.
Det ved jeg. Det var, derfor jeg tog det.
-Fik du rullen? For der... -Bare brug samme rulle til hver kamp.
Den er bagerst i optageren. Jeg viser dig det.
-Giver du Renny hans horn tilbage? -Hvis han stopper med at være i vejen.
Nogen skal jo give ham smæk.
-Fay, mente du lige nu? -Ja, er det okay?
-Kan du gå? -Ja.
Så følg med. Vi følges ad.
Bare lad mig tjekke det her for dem.
Fandt den. Så vi bruger bare samme rulle som sidste gang?
Ja, samme rulle hver kamp.
Men det vil skabe krydstale med tiden.
Ikke? Vil det ikke?
-Læser du biblen, Sam? -Ja.
Der har du dit svar.
-Svar på hvad? -Svaret på alt.
-Med det... -Ja, krydstale med tiden.
Men ingen vil købe et nyt bånd til hver kamp.
Hvis det er et problem, spørger jeg hr. McKean. Måske køber han nye bånd,
men det gør ingen forskel lige nu.
Hvis strømmen går, så stop,
for jeg køber ikke et nyt.
Ja, det har du allerede sagt.
Okay, hvad er din historie, nattergal?
Hvad er balladen om? Hvorfor har du Rennys horn?
Spiller du i orkesteret?
-Hvorfor spiller du ikke? -Jeg spiller ikke heppemusik.
Jeg arbejder når der er kamp, så Ruth kan se Greg spille.
Hvorfor har du Rennys horn?
Fordi han skal straffes for at være Renny.
Vent, arbejder du? Hvad med... Rita Cope eller Winifred?
Winifred har aftenvagter, og Rita Cope stoppede.
-Hun arbejder hos Zeb nu. -Okay, forklar mig om den madkasse.
-Er det en Westinghouse? -Den, du bad mig købe.
-Hvor fik du den? -Montgomery Ward-kataloget.
Okay, spil noget for mig. Hvad har du optaget?
Ikke noget endnu.
Jeg ville ikke ødelægge noget.
-Så du har ikke optaget noget? -Nej, jeg ville ikke ødelægge noget.
Du har en helt ny båndoptager.
Er du ikke nysgerrig nok til at trykke på noget?
Jeg var så nysgerrig. Jeg ville ikke...
-...Jeg er nervøs. -Er der batterier i?
-Ja. -Så tryk på optag.
Tag mikrofonen frem.
Drejer hjulene rundt på siden?
-Ja. -Okay, lad os snakke.
-Hvad siger jeg? -Prøv det her.
Løft din højre hånd.
Sig "Jeg er ikke nu, og har aldrig været,
medlem af Kommunistpartiet."
Jeg er ikke nu, og har aldrig været,
medlem af Kommunistpartiet.
Omkring Dodge City og i territoriet vest for...
...er der kun en måde at håndtere slynglerne og morderne,
og det er med en U.S. Marshal og lugten af krudtrøg.
Sponsoreret af L&M-cigaretter.
Ja, det var godt. Vil du høre det?
-Ja. -Okay.
Hej, prærieulve!
Ja.
De kender mig. Jeg er Everett.
Jeg kan godt lide dem.
-Det her er Fay Crocker. -Den optager ikke.
Det ved jeg. Jeg har bare aldrig holdt en mikrofon før.
-Jeg øver mig. -Jeg bad dig ikke øve dig.
-Bad dig holde mund. -Jeg holder ikke mund.
-Det er min båndoptager. -Åh, pas på.
Det var godt. Det er sådan, du skal være, når du optager.
Det var Cayugas dronning. Du er 500-watts Fay.
Det her er Fay Crocker.
Jeg har aldrig, før nu, holdt en mikrofon.
...kun en måde at håndtere slynglerne og morderne, og det er...
Er det ikke fedt?
-Det er rigtig fedt. -Kom så, tryk på optag. Begynd igen.
-Er det virkelig sådan, jeg lyder? -Ja, du lyder sådan.
Det er 100 procent Cayuga-dronning. Tryk optag.
-Hvad skal vi optage? -Slap af, Clyde. Der er masser at sige.
Kom med, følg efter. Lad os gå.
Jeg er herude med Fay Crocker,
hornspiller og optageekspert ved Cayuga Gymnasium.
Hvad vil du fortælle os om dig selv, Fay?
Det ved jeg ikke.
Kom nu, båndet ruller, søster.
-Lad os bage småkager. -Det her er Fay...
Vent. Hvad betyder det?
Det betyder at optage, lave optagelser.
Du... har brug for en cigaret. Alle ryger med en mikrofon.
Jeg vil ikke ryge lige nu.
Vær ikke en tørvetriller. Det er bare noget at holde.
Det er en rekvisit. Gør dig mere selvsikker.
Giv mig dit horn.
Jeg må ikke lade andre bære mit horn.
-Hvorfor? -Hvis det bliver tabt, skal jeg betale.
-Skolen ejer det. -Okay. Intet problem. Lad os gå.
Bacon, bacon, 940.
-Hvad er det? -Jeg hørte det i en krigsfilm.
De siger ikke "bacon, bacon, 940" i krig.
Måske tænker vi på forskellige krige.
Nej, nej, det er ikke krigsradio.
Du skal sige noget fedt.
Okay, stop.
Du går derover til familien Oliver, og så interviewer vi dem.
Everett, nej! Det er... en forfærdelig ide.
-Det er ikke sjovt. -I skal besvare
lidt spørgsmål, før I må komme ind.
-Goddag, Everett. -Hvad er det her?
-Hvad sker der? -Vi optager interviews.
Jeg tror, Cayuga vinder med otte. Hvad tænker I om kampen?
-Skal du bruge ild, Fay? -Nej.
Jeg holder den bare.
-Stil et spørgsmål. -Jeg kan ikke.
-Du gør mig nervøs. -Det er kun et spørgsmål.
Spørg om alt, det er lige meget.
Åh. Vidste du, at
et egern gnavede gennem ledningen i hallen?
-Nej. I aften? -Det vidste jeg.
Og det var ikke i aften?
Det var... dengang Clem stadig underviste.
-Bed hende fortælle mere. -Fortæl mig mere.
Det var faktisk et jordegern.
-Jordegern. Det var sådan, det var. -Hold mikrofonen frem.
-Fortæl mig mere. -Jeg ved ikke mere.
Okay, så spørg hende, hvad hun synes om jordegern.
Hvad synes du om jordegern?
Altså, de er søde, så længe
de holder sig ude af folks biler og huse og hår.
Det var godt. Spørg, om hun vil høre det.
-Vil du høre din småkage? -Hvad? Min småkage?
-Ja, vi lavede en småkage. -Det er ikke...
Man siger ikke småkage.
Men du sagde småkage.
-Det er ikke kager. -Hvad er det?
Bliver det sendt i radioen?
Nej, du kommer ikke i... Hvad er det for et spørgsmål?
Tænder du radioen for at høre en familie snakke
-i bilen, mens de spiser? -Nej.
Nej, det gør du ikke. Ingen gør. Så der har du svaret,
ufiltreret, sponseret af mig.
Skat, du er for sjov. Hvor... får du det fra?
Det kommer med optagelsen. Prøv det. Bare hold mikrofonen op til munden.
Hej, Daisy, er du gammel nok til at tage til basketballkampe?
-Ja. -Det ved jeg nu ikke...
...jeg tror, man skal være mindst fem år.
-Jeg er fem år. -Der kan man bare se.
Godt, for hvis du ikke var,
skulle du hjem og i seng.
Hyg jer til kampen. Jeg kan lide din frisure.
Tak, fordi vi måtte være med.
-Hav en god aften. -Farvel!
Tryk optag, begynd at snakke.
Hvad siger jeg?
-Giv mig dit horn. -Nej.
Jeg taber det ikke. Tag mikrofonen frem.
Tag den frem.
Godt. Hvad er dit yndlingsfag?
Er du ikke god til naturvidenskab?
-Jo. -Okay, fortæl mig om det.
Du skal være forsigtig med mit horn, ellers får du med hr. Pike at bestille,
for Robby Ritter satte sit horn
-bag deres bil og bakkede henover det? -Det er godt.
Vidste du, at Robby Ritter satte sit horn
bag deres bil og de bakkede henover det?
Undskyld, hvad sagde du? Åh, goddag, Fay.
-Hej, hr. Stemmons. -Hvad er det her?
Er det et skoleprojekt?
Nej, Everett for mig bare til at stille spørgsmål
og optage det på min båndoptager.
-Den er i stykker. -Hvad?
-Den drejer ikke. Den stoppede. -Hvordan? Den er helt ny.
Jeg ved ikke, hvad det er.
Beklager. Vi optager en anden gang.
Tak, fordi du stoppede. Vi optager en anden gang.
Det er i orden. Hav en god aften.
Ja, men kan vi reparere den?
Den er ikke i stykker.
Hr. Stemmons er bare et hul i jorden. Han er ligegyldig.
-Vi skulle væk fra den samtale. -Så den er ikke i stykker?
Nej. Du må ikke spilde båndet, ikke på en gravsten som hr. Stemmons.
Bedrageriske djævel. Du skræmte mig så meget.
Du ved, jeg selv har betalt for den.
Du kan altid gøre det, hvis folk er en kedelige.
Bare sig: "Beklager, den dur ikke.
Vi aftaler en anden tid." og glemmer det.
Det kan jeg ikke gøre mod folk.
-Jo, du kan. Hvorfor ikke? -Fordi det er løgn.
Nej, det er ikke løgn.
Du forhindrer folk i at blive ydmyget.
Ikke hvis du gør dem forlegne.
At få lyttere betyder at få det fra folk, du skal bruge,
kunne afbryde eller sige klap i.
Jeg har ingen lyttere.
Beklager, I to. Jeg skal se en tilladelse til den der.
Åh, det er ikke et haglgevær, Fred.
Hvilket er heldigt, for hvis det var, var du død.
Fay har en ny båndoptager.
Snak til hende. Stil dem et spørgsmål, Fay.
Okay, om hvad?
Nu er jeg nervøs igen.
-Hvad er det her? -Det er en båndoptager.
Kender de "bacon, bacon, 940"?
"Bacon"? Hvad snakker du om...
-"Bacon," hvad? -"Bacon"?
-Jeg hørte det i en krigsfilm. -Hold mikrofonen op til munden.
Har I hørt udtrykket "bacon, bacon, 940" i en krigsfilm?
Op til hans mund.
Jeg tror, du mener "breaker, breaker."
Det er sådan, det er.
-Se, jeg var tæt på. -Rolig, slip speederen.
Du var langt fra.
Har du dit eget program nu, Fay?
Ja, det har hun. Det hedder Teenage Rendezvous
og hendes radionavn er Cayuga-dronningen.
Hun tager imod ønsker, og fortæller historier om ung kærlighed.
Det er en god ide. Jeg burde få et program.
Start med at tage licensen. Og lær, hvordan man stiller et spørgsmål.
-Hvilken licens? -Radiolicens, FCC.
Skal I til kampen?
-Nej, vi skal arbejde. -Selvfølgelig.
Du gør det godt, skat. Hvordan har din mor det?
Har Fay fortalt dig om familien Grimaldi?
Om at deres hund fik stød?
Nej, ikke om deres hund. Spørg Fay.
Du skal holde dig ude af Fays sager, Marjorie.
Det er ikke Fays sager. Det er familien Grimaldis sager.
Og hun ved alt om sagen.
Bare sørg for at slukke den båndmaskine.
Det gør vi bestemt.
Hun ved alt om sagen.
Hold mund, Margie.
Pas på.
Jeg sagde ikke noget, Fred.
Jeg kunne stille mig for en dommer og lægge hånden på biblen...
Begynd at gå. Det er ægteskabsproblemer.
-Kom så. -...jeg ikke sagde noget.
Sig det foran Gud og alle?
Ja, det er jeg.
Fortæl mig om familien Grimaldi.
Jeg sladrer ikke om andres sager.
Så find på en måde at fylde den her båndoptager på, Fay.
Jeg kan ikke. Jeg bliver så nervøs,
og jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Selv om jeg godt kunne lide det, da vi kom i gang og stillede spørgsmål.
Det er bare os, der snakker.
Fortæl om det skøreste opkald, du har fået.
Jeg ved, hvad jeg kan sige.
Ikke om et opkald, men om noget videnskab, jeg læste om.
-Må jeg fortælle om det? -Det må du bestemt, Fay Cordelia Crocker.
Det er ikke mit mellemnavn.
Det ved jeg godt. Jeg er ligeglad.
Jeg mener, jeg vidste det ikke, men jeg er ligeglad.
Hvad har du ellers deri?
Bare mit mundstykke og nogle hårnåle.
-Hårnåle? -Ja.
Min mor siger, man kan gemme dem over alt,
-og en dag bliver man glad for det. -Jøsses, det er underligt.
Okay, jeg har lige læst om dette,
og jeg synes, det er fedt, så gør ikke nar af mig
-over det. -Aldrig.
Lad mig høre. Blæs mig omkuld.
Okay, vidste du, at det faktisk blev
lavet et eksperiment tidligere i år i Lincoln, Nebraska,
med en radiostyret bil?
Af RCA. En rigtig bil.
-Wow, hvor vildt. -Jeps.
Det hedder "elektronisk motorvejsstyring."
Og artiklen siger, at der er en række kredsløb
begravet i fortovene, der har små lys på,
så de kan kommunikere med bilen gennem radiostyring
og overtage styring og bremsning. Det er vildt.
Vent. Er det allerede et eksperiment? Det er allerede lavet?
I Lincoln, Nebraska, i april.
Man trykker på en knap, der siger: "elektronisk kørsel,"
og så kører bilen sig selv.
-Det er utroligt. -Ja, ikke?
Og hør lige det her... Faktisk er det to ting.
Den kan se, hvis der er en stoppet bil op til halvanden kilometer fremme,
og så sænker den trafikkens fart automatisk.
Altså alle bilerne på en gang, som en fiskestime.
Og for det andet behøver den ikke øjne for at virke,
så hvis du har dårligt syn,
eller det står ned i stænger udenfor,
eller hvis dine forlygter ikke virker så godt,
så virker bilen stadig.
Åh, og der kommer en stemme i radioen,
der giver dig instruktioner.
Så, hvis du er på motorvejen og din afkørsel nærmer sig,
eller du skal skifte motorvej,
afbryder en stemme bogstaveligt talt din radio
og fortæller dig, at din afkørsel nærmer sig,
så du kan tage kontrollen over rattet igen.
Jeg ved, det var tre ting, men da jeg læste det her,
tænkte jeg: "Wow, virkelig? Kan det virkelig passe?"
Og det gør det. Det er 100 procent sandt.
Testet i april i år i Lincoln, Nebraska.
Artiklen er i det seneste Science Digest.
Så en... stemme kommer over radioen og fortæller dig, hvilken vej du skal?
Det står i artiklen. Bare læs den.
Står der, hvornår det her sker?
I 1974. Og inden 1990 bliver alle vejene være elektroniske.
Virkelig?
Du tror mig ikke, gør du?
-Du laver bare sjov med mig. -Jeg laver ikke sjov.
Jeg elsker det. Jeg interviewer dig. Det er en rolle.
Jeg huskede lige to historier.
-Har vi tid til de to? -Absolut.
-Lad os fylde det op. -Okay,
hvis du kan lide det, så gør hjernen klar,
der er en artikel om nogle rør...
Fortæl mig alt om det.
Vent, for du skal se bort fra
alle de her reklamer og de her begynderting.
Vent, for jeg vil læse den for dig
sådan, som den er skrevet, for
den skal have den samme virkning på dig.
Okay, værsgo.
Så: "Forestil dig en mand i New York,
på Times Square.
Og han går ned ad nogle trapper ned i en undergrundstunnel,
og går ind i et tog.
Og han lægger sin kuffert op på hylden over sit hoved og sætter sig ned.
Han begynder at læse en bog, og omkring en time senere
mærker han, at toget stopper.
Så han rejser sig, samler sine ting, tager sin kuffert,
tager sin hat på, går ud af toget,
går op ad nogle trapper, og kommer ud ved Golden Gate Bridge."
Hvad? Wow. Hvordan er det muligt?
Ja, er det ikke sindssygt?
Toget kører mellem 3.000 og 8.000 kilometer i timen
i de her rør, over hele landet. Det er sådan, det bliver.
Det hedder vakuumrørtransport.
Og rørene, de fører alle steder hen i verden,
så vi sidder i vogne, der kører gennem rørene
som små pølser i en haveslange.
Vent et øjeblik...
Det er over alt i år 2000.
-Vent... -Det står i artiklen.
-Se? -Vent et øjeblik. Vent.
Betyder det, at den anden ting ikke vil ske?
Radiobilerne og motorvejene?
Nej.
Nej, jeg tror, det bliver til korte distancer.
Det her vil erstatte ting som toge og fly.
-Nå, er det sådan? -Ja, det tror jeg.
Altså, selv over havene?
Det tror jeg.
Faktisk ved jeg det ikke. Det står der ikke.
Okay, vi har vist tid til en til.
Er du klar med din tredje historie, frk. Crocker?
Ja. Vent lidt.
Har jeg tid til to eller kun en?
Kun en, desværre.
-Okay, altså... -Kom nu.
Jeg vil afslutte med den her,
for min mor tror ikke, det nogensinde sker,
og hun sagde, de bare siger sådanne ting
for at sælge blade.
Sikke en præsentation, Fay. Fortsæt venligst.
Okay. Altså, i fremtiden
vil hver baby blive tildelt et telefonnummer ved fødslen,
og så er det hans for livet.
Og alle får små nummerskiver
som en muslingeskal uden modtager.
Eller...
...måske får vi små højtalere og mikrofoner i stedet.
Og på den ene side har man nummerskiven.
Og på bagsiden vil der være en lilleput-skærm,
så lidt som en miniature tv-skærm.
Og man kan have den i sin lomme,
så man kan ringe til sin ven i Rom, eller New York, eller hvor som helst
og se hans ansigt på telefonen
og have en samtale med ham, i farver.
-Skærmene bliver med farver. -Hvilket blad er det?
Modern Mechanix.
Artiklen er et par år gammel.
Men der stod også, at hvis du ringer til din ven,
og han ikke svarer,
-så ved du, han er død. -Hvad?
Hvorfor ved man, han er død?
For han har den altid med,
-og kan svare. -Det tror jeg ikke på.
Hvad? Her, du kan se billedet.
-Det lyder som en rumroman. -Ja.
Jeg tror, jeg er enig med din mor. Hun er en klog.
Jeg tror faktisk på det med rørene og motorvejene,
men de små tv-telefoner, det er skørt.
Okay. Det har været sjovt.
Jeg må smutte. Lyt med. Okay? Lyt med.
-Det gør jeg! Tak. -Åh, pas nu på.
-Jeg fik min båndoptager. -Hvad sagde du?
-Jeg fik min båndoptager. -Det er rigtigt. Er det den?
Ja, det er den fra Westinghouse.
Og mig og Everett har lige optaget os selv hele vejen fra hallen.
-Fik du den, han fortalte dig om? -Ja, hør.
...Rom eller New York
eller hvor som helst og se hans ansigt på telefonen
og have en samtale med ham.
Hvor fint, Fay. Han er sådan en sjov dreng.
Ja, og han sagde, at når man optager,
-hedder det at "bage småkager." -"Bage småkager"?
-Ja. -Der kan man bare se.
-Ja. -Fik du set på Pocasset-drengene?
Ja, bare kort inden kampen.
De stod af bussen. De var høje.
-Åh, nej. Virkelig? -Ja.
De har også en masse indianere på holdet,
omkring fire eller fem af dem.
Jeg tror, der er et par familier af dem,
fire eller fem brødre eller fætre.
Det betyder nok, at de slår os som en tromme.
Og det siger jeg ikke, fordi de er indianere.
Ja, da de tog deres trøjer på,
-så de voksne ud. -Det betyder, vi taber.
Flimrede lyset herinde?
Nej. Hvorfor?
Åh, bare fordi de flimrede over på skolen.
Men Arlo arbejder på det.
Sidst, da jeg stadig underviste, var det et egern.
Gnavede gennem en ledning.
Okay, jeg smutter.
Linjen til San Mirial har et permanent signal,
så den dur ikke, så hvis du trækker den ud,
-kan Fran og Judith se det. -Okay, farvel.
Nummer, tak?
Det her er WOTW Radio i Cayuga, New Mexico,
og det her er sidste nyt.
Boeing har introduceret sin nye serie af deres helt egne...
Nummer, tak?
...betjent Sherman sagde, hændelsen skyldtes,
-og jeg citerer... -Nummer, tak?
Hallo?
...tophemmeligt koncept. Det skal tilsyneladende være
-mere stabilt og... -Byens navn, indad.
Hej, Winnie. Det er mig.
Kan du sige mig, om du har hørt den her lyd før?
-Har du hørt det? -Nej, men sæt den på igen.
Lad mig få nogle af de andre til at lytte.
Okay.
Hør, Winnie, jeg får et andet opkald,
så jeg ringer tilbage om lidt.
Nummer, tak?
Hallo?
Hør, frue, kan... du lægge på og prøve igen? Det er helt...
...vi ringer...
Og det er et underligt, stort objekt, der svæver over min jord,
fra en...
...som en tornado...
...der hvirvler hurtigere...
-...send politiet... -Frue, er det her en nødsituation?
...for der er noget i kløften.
-Kan du sige mig, hvor du er? -Vi går ned i kælderen.
-Hallo? -Hej, Josie, hør. Det er Fay.
Er betjent Pruitt eller Boker der?
Han er her ikke, og hr. Pruitt tog med ham.
De svarer ikke på stationen. Er der ingen pa stationen?
Nej, de var her, men en lastbilchauffør er lige kommet
og har rapporteret noget.
-Hvad? -Det sagde han ikke.
Men det piskede vinden op, så han tabte lasten,
så der er avocadoer på vejen.
Er betjent Abbott der? Uden at arbejde?
For er Judy ikke i heppekoret?
Jo, men jeg har ikke set ham.
Åh. Vil du prøve at finde ham?
Han er nok taget afsted med hr. Boker og hr. Pruitt.
Hvad foregår der?
Jeg ved det ikke. Det er nok ingenting.
Hør, Josie. Jeg får et andet opkald,
giver du besked, hvis du hører noget?
Okay. Farvel.
Bynavn, indad.
Fay, hvor blev du af?
Winnie, vi fik et opkald,
og... den samme lyd kom fra hendes linje,
men jeg... kunne ikke få hendes navn eller noget.
Hun lød ikke såret. Hvad skal jeg gøre?
Winnie?
Hallo?
Ethel, hej. Lytter du til radioen lige nu?
Nej, jeg så tv.
Vil du tænde for radioen og fortælle mig, om du hører en lyd?
-Som hvad? -Som...
...noget der lige kom igennem
for et par minutter siden, og jeg ville...
Den gik væk. Jeg ville bare høre, om den...
Bare ring til Everett.
Jeg vil ikke forstyrre ham, mens han sender.
Vær ikke genert med ham.
Han er ligeglad med om du ringer...
Ethel?
-Hallo? -Grace, hej.
Kan du løbe over og se til Ethel og Maddy?
Jeg prøvede hos Van Orton, men de er til kampen.
Jeg er bange for, at alle er til kampen nu.
-Hvem er det her? -Det er Fay.
Beklager. Når jeg ikke kan se et ansigt, ryger min opfattelse.
-Så kan du se til Ethel og Maddy? -Det kan jeg vel. Er alt i orden?
For jeg er i køkkenet med mine hænder i en skål med kagedej.
Det tror jeg. Det er bare... Jeg ringede til Ethel og linjen blev afbrudt.
Vi har mange problemer med forbindelsen her til aften.
Lad mig se.
Kan jeg vaske mine hænder af og få mine kager i ovnen,
eller skal det være lige nu?
Jeg kan godt nu, men jeg sviner måske dørhåndtagene til.
Du kan godt vaske hænder.
Når du får en chance. Jeg er sikker på, alt er fint. Jeg er bare...
Hvor er din mor, søde?
Hun arbejder om aftenen nu.
Åh, det fortalte hun mig godt.
Undskyld, jeg ringer så sent.
Jeg prøvede Gertie Van Orton, men de er til kampen.
Alle er til kampen lige nu.
Det er intet problem, søde.
Lad mig blive færdig, og så ser jeg til dem
og ringer straks tilbage.
Er Ethel børnepasser?
-Ja. -Okay.
-Bare giv mig et par minutter. -Okay. Tak.
-Farvel. -Farvel.
Og der forsvinder den, der forsvinder den.
Den spinder bort.
Jimmy Rain and Crocs med deres lækre sang,
"Hoppin' and Cookin'."
Du lytter til Everett "the Maverick" Sloan,
og programmet er, som du ved, Highway Hits,
sponseret af Santa Mira Mills og Cloverbloom Honey,
med et med-sponsorat fra ugens forretning,
Yverboden, der giver hele dalen,
den koldeste kager og de sødeste slurke.
Vi ved, det er en travl aften derude for alle
med sæsonens første kamp og et lokalderby endda.
Men husk, i basketballsæsonen,
lukker Yverboden under kampene og åbner igen bagefter i en time
for de af jer, der har brug for lidt natmad,
før I begynder at køre jeres tanks hjem
og begynder at snorke.
Og det var det, jeg ville sige.
Det er altid en stille aften herinde, når "The Statesmen" spiller.
Men til de fem af jer, der lytter med derude,
grib knoglen, giv os jeres dedikationer,
og lad alle vide, at I er derude.
Vi håber, I bliver der og følger med, til vi lukker af.
Nu er det WOWT-tid. Tolv minutter over hel.
Pas så på. det er 17 grader udenfor.
Bliv på vores station, og fortab jer i vores lyde,
der kommer til jer nu, først med Gabe Gunton,
der synger "Screamin' Scooch" her på Highway Hits.
Det her er WOTW.
-Everett Sloan. -Det er Fay.
Undskyld. Bliv ikke sur.
Jeg troede, du var en lytter.
Det vidste jeg, du ville tro.
-Bliv ikke sur. -Er det om båndoptageren?
Nej, en lyd kom igennem og afbrød dit radioprogram.
Jeg ved ikke. Den er bare... aldrig kommet igennem herovre før.
Sagde du, at noget afbrød mit program?
-Ja, gennem radioen. -Hvad lød det som?
Jeg ved det ikke. Vil du høre?
-Lød det mexicansk? -Nej, ikke mexicansk.
For vi krydser lidt signaler med en station i Mexico.
Det lød som noget, der kunne være farligt.
-For en dame... -Hvorfor? Hvordan?
Intet lød anderledes herovre. Hvor længe siden er det?
Lige i begyndelsen af nyhederne.
Er du sur på mig?
Nej, men jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Det var sikkert din radio.
Vil du lytte til lyden, der kommer igennem nu?
Er det lyden, der afbrød mit program?
Stort set. Og de kom gennem lige efter hinanden.
-Ja. Okay. Slut den til. -Okay.
Det har jeg aldrig hørt før.
Heller ikke mig. Og så ringede der en dame.
Hun sagde, der skete et eller andet uden for byen,
og hun var på vej ned i kælderen,
og så kom den lyd gennem hendes linje.
Så ringede jeg til Ethel, fordi hun passer Maddy,
og linjen blev afbrudt.
Hvornår sagde du, mit program blev afbrudt?
Lige i begyndelsen af nyhederne.
Jeg hørte den ikke i mine høretelefoner,
men vi har et lukket kredsløb,
så hvis det kom fra stationen, ville det blive optaget.
Så bliv der, mens jeg spoler tilbage og afspiller,
-så siger jeg, om jeg hører noget. -Okay.
Det her er WOTW-radio i Cayuga, New Mexico,
og dette er sidste nyt.
Boeing har introduceret sin nye serie...
-Der var den. Det var den. -Hvad?
Det var den. Den kom igennem præcis sådan.
Sikke noget.
Hvad? Hvorfor? Er det slemt?
Det er et godt spørgsmål.
Hvis det er kode,
kommer Luftvåbnet helt sikkert til byen.
-Virkelig? -Det kan du tro.
-Kommer vi i problemer? -Vi har ikke gjort noget.
Ja, det er sandt.
Okay, ja, ja, det er sandt.
Send mig det signal igen, så sender jeg det i radioen.
Hvis nogen derude lytter med, ved de måske noget.
Ved du, at vi ikke får problemer?
Jeg er ligeglad. Det er god radio.
Okay, jeg gør det. Her, jeg sender signalet.
Ring ikke i ti minutter, med mindre andre ringer.
Jeg vil ikke have falske alarmer. Se på uret... ti minutter.
Okay, jeg forstår. Jeg venter på opkaldene. Værsgo.
Der var den, præcis som jeg sagde.
Det var Gabe Gunton efterfulgt af "Crazy Waves" med The Golden Glows.
Klokken er 19:18 her på WOTW.
Lyt engang, for vi har et hurtigt spørgsmål
til enhver, der vil give det et skud.
Vi har en lyd, vi gerne vil afspille, der lader til
at hoppe rundt i dalen her til aften.
Og vi vil høre jeres tanker.
Vi er klar ved telefonerne og vil høre,
om der er en gammel ekspert eller radioamatør,
vi ikke kender til, der kludrer vores antenne til.
Og til lytteren, der kan hjælpe os og fortælle os, hvad lyden er,
har vi et stykke af Elvis' gulvtæppe, der er rykket direkte af hans gulv i Memphis.
Linjerne er åbne. Ring venligst med enhver oplysning.
HILL KOLONIALVARER
HJEMME 20 GÆSTER 17
Kom så, Cayu!
Afleverer med en lille overlevering.
Endnu en.
Og en tredje.
Og det ser ud til... Åh, her kommer den.
Han tager bolden og løber ned ad banen.
Og han løber, og han afleverer bolden.
Endnu en aflevering.
Og det ser ud til, han vil tage skuddet.
-Nej. Han afleverer den. -Okay.
-Han skal... -Der er skuddet. Og to point til.
Jeg tror, han kan ramme alle steder fra.
Lille afslutning på hans kamp.
Afleverer den.
Der er den.
Everett, vi har et opkald.
-Kom. -Han er ikke herfra.
Han ved vist noget.
Put ham på nu, Fay. Kom nu.
Vi forbinder dig nu.
Goddag. Det er Everett Sloan. Kan du høre mig?
Hallo, ja. Hvordan går det?
Godt. Må jeg få dit navn?
Ja, mit navn er Billy.
Billy. Okay, tak, Billy.
Og jeg skal først sige, at vi ikke tillader nogle bandeord
eller upassende historier, ellers kan jeg miste mit job.
Og der er ingen forsinkelse, og jeg vil sende dig
direkte, men du skal love,
at det er sikkert at gøre det.
Selvfølgelig. Jeg forstår.
Jeg bander ikke eller taler sådan alligevel.
Jeg bryder reglerne ved at gøre dette,
så vær sød at være ærlig, og sig det,
hvis du synes, noget skal diskuteres privat,
for så sætter jeg noget musik på, okay?
Okay. Det kan jeg godt.
Okay, vi går i luften lige om lidt,
om tre...
...to...
...en.
Og vi er tilbage. Beklager, at jeg afbrød den sidste sang,
men vi har en lytter igennem, der måske ved noget.
Billy, vil du fortælle os, hvad du ved?
Ja, jeg har en historie, der kan være nyttig.
Jeg ved det ikke, måske ikke, men jeg fortæller den alligevel.
Okay, Billy. Vi lytter.
Altså, jeg var i militæret,
og der var altid opgaver og arbejde,
vi ikke vidste noget om.
Hvad mener du?
Vi kunne blive sendt til steder
uden at vide, hvor vi var,
og sat til at gøre ting, ingen af os forstod,
hvilket er normalt i militæret.
Og en nat blev jeg vækket af min overordnede.
Han bad mig klæde mig på og melde mig til tjeneste.
Så kom der et transportfly, og jeg kom ombord alene.
Vi stoppede flere steder og samlede andre fyre op.
Så fløj vi i mindst to timer.
Og da vi landede, kom vi på en bus,
men alle vinduerne var malet sorte,
så vi ikke kunne se, hvor vi skulle hen.
Da vi ankom,
var det stadig ørkenbuskads og slette.
Men der var telte og tunneller
og laboratorier under jorden, eller testbunkere eller noget.
Og jeg fik en hurtig briefing af en officer, jeg aldrig havde set,
og han fortalte os, at alt, vi så, var fortroligt,
og hvis vi nogensinde talte om det, ville det udsætte USA for fare,
og de ville opdage det.
Og vi blev alle sendt til sådan en klippefuld, sandet alkove,
og de fik os til at grave et firkantet hul
med deres gravemaskiner og den slags.
Og vi byggede mure ud af blokke
og et betongulv og den slags.
Og vi byggede vinduer,
der var forbundet til et udstillingsrum og ventilation.
Og de fik os til at sove i et rum fyldt med køjer,
krigsforsyninger, alt sammen under jorden.
Og så en morgen vågnede vi og meldte os til tjeneste,
og der var noget enormt stort i det hul,
dækket til med en presenning.
Hvad mener du?
Det var større end et fly,
men ingen måtte se det.
Og der var vagter rundt om det hele dagen.
Hvordan så det ud?
Det var glat for det meste, men så ødelagt eller beskadiget ud,
for der var nogle ujævne steder.
Tror du, det var amerikansk?
Det er umuligt at sige.
Sådan noget spørger man ikke om.
Vi vil vide det, som alle andre vil vide ting.
Men man stoler på sine overordnede og følger ordrer.
Men det her...
...bekymrede mig.
Og hvorfor det?
Nok fordi det var så hemmeligt.
Hvad skete der bagefter?
Vi byggede taget hen over den her ting, forsigtigt.
Og da de så var færdige med os,
satte de os alle på et fly.
Og da propellerne var begyndt at dreje,
og vi skulle til at lette,
og så begyndte radioen at spille den lyd.
Hvilken lyd?
Den samme lyd, du lige har spillet.
Er du sikker på, det var den samme?
Åh, den glemmer jeg aldrig.
Og da vi endelig lettede, og jeg så ud af vinduet,
kunne man se mænd, der begyndte at dække landingsbanen med jord,
som om vi aldrig havde været der.
Og så forsvandt lyden, og vi kom længere væk.
Og da jeg kom hjem, blev jeg meget syg.
Og i de næste par uger
udviklede jeg en slags lungesygdom.
Så jeg ikke kunne trække vejret så godt.
Og jeg tror, at det... det område i ørkenen
var skyld i det eller noget.
Måske stråling.
For jeg var altid sund og rask.
Så blev jeg indlagt på militærhospitaler.
Og så et par år senere så jeg en af gutterne,
der havde været på opgaven med mig i ørkenen.
Og jeg spurgte ham, om han var blevet syg bagefter,
og det sagde han, han var.
Og så fortalte han mig, at det var anden gang,
han var blevet hentet til sådan en opgave.
Og han fortalte mig om en nat,
hvor han havde været udsendt til Nevada
og blev kørt til Colorado-floden,
hvor der var en flodpram,
der fragtede noget, der var dobbelt så stort, ned ad floden.
Og da de kom flere timer ned ad floden,
var der en interimistisk station,
og de flyttede lasten over pa to militærlastbiler.
Og da de var færdige med at læsse den,
kom den samme lyd, vi hørte i ørkenen, også over
alle radioerne der på land og på prammen.
Og så sagde han, at lastbilerne kørte afsted ud i natten
og lyden forsvandt med dem.
Vidste han, hvad det var?
Nej.
Men siden vores opgave i ørkenen,
havde han snuset rundt
og hørt om en anden fyr, der kendte til lydene.
Så vi mødtes med ham væk fra basen,
men han vidste kun brudstykker.
Ser du, alle i militæret kender kun til brudstykker.
Ingen kender til helheden.
Og det er en del af planen.
Det er grunden til, at de satte holdene sammen af folk fra hele landet
og kun hentede os ind til én opgave ad gangen.
Så ingen skulle vide det hele.
Og vent, beklager. Du er nødt til at være klarere.
Kommer lyden fra militæret?
Det spurgte jeg ham fyren ved Walker om.
Og hvad sagde han?
Han sagde, det ikke var militæret.
Det var ikke militæret fra noget land.
Det kom fra tusinder meter højere oppe,
end noget kan flyve.
Hvordan vidste han det?
Fordi han var radaroperatør.
Er de her signaler hyppige?
-Nej. -Og må jeg spørge...
Jeg går ud fra, det var før Sputnik.
Det var mange år før Sputnik.
Og signaler som jeres
er blevet opsnappet på vej frem og tilbage.
Hvad mener du?
Lige som kommunikation.
Én siger noget ovre i denne del af himlen,
og en anden svarer.
Nogle gange blev signalerne optaget i Sputnik-højder
og nogle gange blot hundrede meter over jorden.
Hvor?
Mange steder.
Over det hele.
Hvad mener du med over det hele?
Billy?
Billy, jeg... tror, vi tabte dig.
Billy?
Til de fem, der lytter med, det ser ud til, vi mistede Billy.
Lad mig prøve at få fat i ham igen.
Jeg er tilbage om et øjeblik.
-Fay, hvad skete der? -Ved det ikke.
Han blev afbrudt. Det skete...
-Få fat i ham igen. -Jeg kan ikke.
-Hvorfor ikke? -Opkaldet var udenbys.
-Jeg aner ikke, hvor han bor. -Ring til Holloman.
Nej. Han opgav nok et falsk navn, eller ringede...
Kan du ikke ringe tilbage...
-Nej. -Slå ham op.
-Find ham i telefonbogen. -Under hvad?
-Billy nær Holloman? -Jeg ved det ikke.
Fandens.
Vent, vi har et opkald, vi har et opkald!
Bynavn, indad.
-Alamogordo, operatør. -Forbinder.
-Cayuga, nummer, tak. -Ja, det er Billy.
Jeg forbinder dig! Her er han, Everett.
Billy. Hvad foregår det? Vi skal bruge dit rigtige nummer.
Beklager, det kan jeg ikke.
Okay, så kan jeg ikke sende dig i radioen.
Jeg ville gerne, men der er et brud på etik her,
for jeg kan ikke vide, om det du siger, er sandt.
Det ved jeg. Det forstår jeg.
Jeg vil ikke sætte dig i en situation, hvor du får problemer.
Billy, jeg er nødt til at spørge, hvorfor fortæller du os dette?
Jeg mener, får det her os i problemer?
Jeg fortæller jer det vel, fordi jeg er syg.
Og jeg er gammel.
Og ingen lytter til os.
Og folk skal vide, hvad vi gjorde for dem.
Hvorfor tror du, at ingen lytter til dig?
Jeg tror, en del af det er, fordi jeg er sort.
-Beklager, hvis det er et problem. -Nej, det tror jeg ikke, det er.
Det tænkte jeg nok.
Der er bare aldrig en sort lytter, der har ringet ind.
Og undskyld, jeg skulle nok have sagt det.
Men alle på disse opgaver var sorte.
Eller mexicanske. Alle os, der lavede det fysiske arbejde.
Tror du, de gjorde det med vilje?
Det ved jeg, de gjorde.
Hvorfor?
For hvem vil lytte til os?
Men der er noget af alt det her, som du kan undersøge,
så du ved, jeg ikke opdigter det.
Okay, ja, det tror jeg, vi har brug for, for du kan godt forstå, at nu
har vi kun dit ord.
Der er en mand, jeg vil fortælle jer om om lidt.
Og jeg er ked af at afbryde, Billy, men jeg optager stadig,
selv om vi ikke er i luften, okay?
Ja, gør endelig det.
Okay, kom bare, Billy.
Ham vi snakkede med ved Walker-basen,
radaroperatøren, vi mødtes med,
efter han gik på pension, stoppede han ikke med signalerne.
Faktisk begyndte han at vente på dem
og forsøgte at optage et af dem selv,
ved hjælp af radio og overskudsudstyr, han reparerede.
Og fik han nogensinde fat i noget?
Ja, det gjorde han.
Til sidst.
Det tog lang tid,
men en nat fik han endelig ét.
Og han optog det.
Og han lavede kopier og sendte dem til en masse af os...
...der havde været med på de hemmelige opgaver.
Hvad troede han, de her signaler var?
Det er der, I er nødt til at tænke selv.
For han fortalte os,
at det er noget, der snakker,
og så forsvinder,
noget meget højt oppe,
som vi ikke kan se.
-Og han lavede kopier af dem? -Ja.
Og han sendte dem til os.
Forskellige fyre på opgaverne her i området.
Og da jeg endelig fik mit bånd og fik fat i en afspiller
og afspillede det,
fik det hårene til at rejse sig på mig.
Hvorfor?
For det var de samme lyde, jeg havde hørt ude i ørkenen.
Har du stadig båndet?
Nej. Jeg ville ikke tages med det på mig,
så jeg brændte det.
Men en af de andre fyre, en herre fra Luftvåbnet,
som havde været med på en af disse sikkerhedsopgaver
og også havde hørt lydene, og han bor i Cayuga,
han fik et bånd lige som mit.
Og det var det, jeg troede, I afspillede i dag.
Vent. Er der et i Cayuga? Hos hvem?
Raymond Buck, en tidligere ansat i Luftvåbnet.
Så han fik også tilsendt et bånd med et af disse signaler på?
Men Raymond Buck er død.
-Åh, nej. -Sagde du, han døde?
Ja.
Jeg troede, det måske var sket.
Beklager, Billy.
Jeg kendte ham ikke godt, du ved.
Ved du, hvor hans bånd måske er?
Nej. Måske hvis han havde børn?
Nej, fr. Buck gav alle hans bånd til biblioteket.
Der er ingen båndoptager på biblioteket, Fay.
Jo, der er. Den er i kælderen.
De har ikke set på båndene endnu.
Jeg ved, hvor de er.
Der er lukket.
Alle er til kampen. Ingen ringer.
Jeg ved, hvordan man kommer ind.
Billy, hvad tror du, der sker, hvis vi kan finde det og afspille det?
Det ved jeg ikke.
Men hvis I vil gøre det,
så må I hellere gøre det,
for der er noget deroppe lige nu.
Og de bliver ikke længe.
Okay, Fay, løb.
OFFENTLIGT BIBLIOTEK
Ind med dig!
-Stjal du bilen? -Fandt du dem? Nej.
Ja. Kom så, ind med dig. Fandt du dem?
-Jeg... stjal en cykel! -Svar mig, Fay.
-Ja, jeg fandt dem. -Godt.
-Hvis bil er det? -Det er hr. McKeans.
-Ved hr. McKean det? -Selvfølgelig ikke.
Vil du give Billy et stykke af Elvis' gulvtæppe?
Hvad?
Du sagde, du ville give lytteren, der hjalp et stykke af Elvis' gulvtæppe.
Åh.
Nå, nej, det er faktisk ikke Elvis' gulvtæppe.
Det var det, men vi har allerede givet det hele væk.
Så nu har Jack Sage og Red Gant nogle rester,
og vi giver bare gulvtæppe fra Jess Pervis' hus væk.
Everett, det er at lyve.
Folk tror faktisk, det er Elvis' gulvtæppe.
Hold mund, Fay.
Billy? Det er Fay, operatøren fra Cayuga.
Vi har en masse bånd her.
Kan du huske, hvilket et det var?
Det er lang tid siden,
men jeg mener, det var gennemsigtigt.
De er alle gennemsigtige, Billy.
Billy?
-Linjen blev afbrudt. -Hvad?
Billy?
Jeg kan ikke få fat i ham igen herfra.
Bliv her. Bare giv mig dem ét ad gangen.
Og kom op af min stol.
Så du tror ikke på hr. Billy?
Jeg ved det ikke.
Men hvis der er noget på himlen,
vil jeg vide det.
Baxter er en fireårig...
Nej.
Næste.
Hvordan ved du, hvad du leder efter?
Det gør jeg ikke.
Kan han have overspillet det?
Ja.
Ja, absolut.
Desværre.
Så det gjorde jeg, og...
Hvad er det for en optager?
Det er en Maggie PT-6.
-Maggie? -Ja, for Magnecord.
Det er radioudgaven af din optager.
Vi afspiller kampene og reklamerne med den.
Folk lytter faktisk til kampene næste dag,
selvom de allerede ved, hvad der skete?
De er ligeglade med, om de ved, hvad der skete.
De vil høre deres barns navn i radioen.
Det er ikke det.
Vil noget af det her få dig i problemer?
Hvis det gør, er jeg ligeglad.
Det er god radio.
Og det vil skaffe mig et bedre job et andet sted.
Hvor vil du gerne hen?
-Det ved jeg ikke. -På det tidspunkt...
Nok Vestkysten.
Det er der, alt sker inden for radio.
Jeg vil også væk.
Ikke før Maddy er ældre selvfølgelig, men en dag.
Hvorhen? For at lave hvad?
Vil du på universitetet?
Nok bare for at arbejde ved et større omstillingsbord et sted.
Lige nu kunne jeg arbejde på et hospital eller et hotel
eller en skole ved deres omstillingsbord.
Men hvis jeg vil arbejde ved et større omstillingsbord,
skal jeg flytte til en større by
og blive ansat af telefonselskabet.
Ikke noget universitet?
Har ikke råd til universitetet, Everett.
Der er lån.
Det kan du se på.
Det ville jeg elske.
Jøsses.
Åh, Everett.
Det er den.
-Og den er tydeligere. -Hvad vil du gøre?
Folkens, vi har endnu en lyd, vi har brug for jeres hjælp til.
Hør efter og giv besked.
Og, Billy, hvis det her er lyden, så ring til os.
Okay, her er den, folkens.
-Åh, Gud. Everett? -Åh, Gud.
Hvad gjorde du? Er det en spøg?
Jeg laver ikke sjov med dig.
-Sid stille. -Hvad foregår der, Everett?
Slap af. Der er en lommelygte et sted.
-Den er sølvfarvet. -Hvad sker der?
Fay, slap af!
Sølvlommelygte.
Jeg vidste, det var noget. Jeg vidste det.
-Satans. -Hvad gjorde du?!
Jeg gjorde ikke noget! Jeg ved det ikke?
Der er lys herude.
Vi... fandens.
Der var strømsvigt, efter vi spillede den...
-Hvad laver du? -Optager til senere,
-hvis det er nyheder. -Hvorfor ændrer du din stemme sådan?
-Hvordan? -Når du er i radioen,
ændrer du altid din stemme! Hvorfor?
Fordi det er sådan, radio lyder!
Fay, jeg har ikke brug for din fordømmelse lige nu.
Åh, nej.
-Hvad? -Omstillingsbordet!
Fay, vent!
Fandens. Fay!
Ind med dig!
Jeg burde ikke have været væk så længe.
Hvorfor løber du altid væk?
-Vi kørte herhen. -Fordi vi ikke har bil.
Jeg kører aldrig i bil. Jeg går alle steder hen.
Okay, slap af.
Så du tror stadig ikke, der foregår noget?
Jeg tror, at hvis der foregår noget,
er det, at vi bliver udspioneret, eller vi er ved at blive invaderet.
-Af hvem? -Sovjetterne.
-Tror du virkelig? -Hundrede procent, absolut.
Og det her er præcis, hvor de ville komme,
den sydlige grænse.
Nummer, tak. Beklager ventetiden.
Nummer, tak. Okay, jeg forbinder dig.
Jeg er ikke sikker. Nej, du er den første...
Ja, vi giver dem besked. Tak.
Nummer, tak. Ja, vi giver politiet besked.
Vi videresender alle nyheder til dig.
Tak. Tak.
Nummer, tak. Beklager ventetiden.
Okay, tak. Farvel.
Tak. Farvel.
Folk siger, der er noget på himlen.
Klokken er 19:45. Skriv det ned.
-Kan du ikke bare optage det? -Jo.
Folkens, klokken er 19:45, og vi har måske noget...
Så du det? Krydsede det?
-Hvad? -Der er noget på himlen.
Vi fulgte efter det fra Culp Canyon.
Jeg hedder Bertsie. Det er Gerrie.
Det er Gerald nu. Kald mig Gerald.
-Undskyld. -Everett. Det er Fay.
Strømmen gik på radiostationen...
-Hvor er alle? -Er I på radioen?
Jeg laver Highway Hits fra 19 til 23.
-Lyttede I? -Vi kørte stærkt
-hele vejen... -Der var noget på himlen...
Ja, himmel. Nej, han spiller det gamle.
-Jeg spiller nye hits... -Nej, vi lytter ikke...
Jeg kan ikke lide det nye. Gerrie kan.
Åh.
Nummer, tak.
Ja, Everett er her. Vil du snakke med ham her?
Okay, jeg forbinder dig.
Everett, kom til bord ét!
Der er en dame, der ringer ind til stationen!
Her.
Hallo. Det er Everett "The Maverick" Sloan, WOTW.
Jeg kan fortælle dig, hvad der foregår.
-Hvad mener du? -Jeg kan fortælle dig mere om
det, den anden fyr fortalte dig i radioen
og give dig mere til radioprogrammet.
Okay, kom bare.
Nej. Jeg ville foretrække, hvis du kom hen til mig.
Jeg vil gerne fortælle dig det her.
Der er noget på himlen, frue.
Det ved jeg.
Det er det, jeg vil tale med dig om.
Jeg kan fortælle dig meget mere, end du ved lige nu,
hvis du kommer herhen.
Jeg tror, det, jeg kan fortælle dig,
vil blive meget vigtigt i aften.
Okay, hvad er din adresse?
1616 Sycamore.
Seksten-sek... Okay.
Du skal bruge en nøgle fra potteplanten på verandaen.
Jeg lægger den der til drengen, der kommer med varer.
Jeg vil ikke kunne komme til døren.
Jeg kan ikke gå ret meget længere.
Men jeg er her.
Okay, jeg er der om et eller to minutter.
-Hvad hedder du? -Mabel Blanche.
Okay, fr. Blanche, vi ses om lidt.
Okay, farvel.
Hun vil fortælle os, hvad der sker. Kom så.
-Jeg sagde, vi kommer om et minut. -Hvem?
En gammel dame, der vil fortælle os, hvad der sker.
Kender du hende? Hvad vil hun?
Nej. Vi skulle bare skynde os derover.
For at fortælle dig hvad? Hvor er... Kan hun ikke være skør?
Jeg ved det ikke. Hun lød normal.
Ned ad Ayers, til højre på Sycamore.
Vi bliver her og holder øje.
Find os, hvis I ser noget.
Find os, hvis I opdager noget.
-Ja. -Hendes linje er lige der.
-Drej nøglen... -Nej, jeg ved
-intet om de ting. -Okay, glem det.
Hvad i alverden, Fay?
Aner det ikke. Hun ringer aldrig om aftenen.
-Hun forlader aldrig hjemmet. -Måske en nyhed.
-Tror du virkelig? -Ja, jeg gør.
-Skulle jeg have taget min optager med? -Nej, den her er bedre.
Er min ikke god nok?
Den... Nej, den er fin, men ikke af udsendelseskvalitet.
Den er god, men en slags legetøj.
Jeg prøver ikke at såre dine følelser.
-Du sårer ikke mine følelser. -Godt, for jeg sårer ofte pigers følelser.
Vær ikke en idiot hele tiden, så sårer du ikke...
Du er virkelig efter mig i aften!
-Vent. -Nej, skynd dig.
Okay.
Jeg er heromme.
Hvem er hun?
Det er Fay.
Jeg er Everett. Hun styrer omstillingsbordet.
Hun er min ven.
-Er det okay? -Ja, det er fint.
I må godt sætte jer.
-Det var dig i telefonen? -Ja.
Hvor gammel er du, søde?
Seksten.
Og hvem er dine forældre?
Altså, jeg har ikke en far, men...
...min mor er Yodi Crocker. Hun er sygeplejerske.
Må jeg spørge, hvad du sagde, mens vi kom ind?
Det var meget forstyrrende.
Det ved jeg, det var.
Beklager.
Lad mig forklare.
Jeg er ikke en heks, det lover jeg.
Er det i orden, hvis vi fortæller det, du siger i radioen?
Det er, derfor jeg fortæller jer det.
Og må vi optage dig, hvis nu det her er en nyhedshistorie?
Selvfølgelig.
Jeg håber, det kommer i nyhederne.
Jeg har ventet hele mit liv på det her.
Okay, tak.
Vi vil høre alt, hvad du har at fortælle,
men vi har meget kort tid.
-Så hvis vi er nødt til... -Jeg forstår.
Så lad mig komme i gang.
Jeg lytter til din udsendelse hver aften.
Jeg synes, du er meget god,
og jeg håber, du kan komme langt væk herfra.
Tak.
Jeg skal fortælle jer, hvad der sker,
men jeg har en ting at bede dig om, når jeg er færdig.
Okay. Jeg... vil gøre, hvad jeg kan.
Herren, der ringede ind...
...jeg tror på hans historier,
for jeg har en tilsvarende historie.
Den begyndte før hans historier.
De har været her før.
Og nu hvor disse ting sker oftere,
har vi en bedre ide om, hvad der måske er derude.
Men lige siden jeg var en lille pige, har de kunne lide dette sted.
Det har de altid kunne.
Hvem?
Folkene ovenfra.
Så det tror du oprigtigt på?
Jeg behøver ikke tro oprigtigt på det. Det er bare sandheden.
Kan du fortælle mig hvorfor?
Ja, det kan jeg.
Har du hørt om Boles Acres-plyndringen?
Nej.
Da jeg var stadig lille,
blev de færdige med Alamogordo-El Paso-jernbanen.
Og en dag stoppede et passagertog af sig selv uden for byen.
Da betjenten kom derhen, var det helt tomt.
Alle gik ud fra, at Apacherne tog dem,
så de kaldte det Boles Acres-plyndringen.
Men et par dage senere,
kom en forslået, ung dame ind i byen,
som var sprunget af det tog.
Ud i vildmarken... hun havde gemt sig derude et sted.
Hun var dehydreret og ville ikke snakke.
Min ven Charlottes familie tog sig af hende.
De gav hende mad, en seng, Charlottes seng, faktisk,
og de sendte et telegram til El Paso, om at nogen skulle hente hende,
så de kunne få nogle svar.
Charlottes far var metodistpræsten, Batsell Breff.
Han grundlagde kirken her.
Mine... forældre døde, da jeg var lille, så...
...jeg boede hos Charlottes familie mange uger om året.
Når mine brødre og søstre arbejdede eller havde for mange munde at mætte.
Men den aften...
...begyndte kvinden fra toget at mumle noget i søvne,
på Charlottes værelse.
Det var ikke engelsk eller spansk eller indiansk.
Så vi åbnede døren en smule for at lytte.
Vi havde aldrig hørt det før,
men jeg huskede det.
Og så, før den næste dag, forsvandt hun,
kravlede ud af vinduet og stjal en hest, tro det eller ej.
Så hvis I nogensinde høre om den gamle hesteheks,
så er det der, historien stammer fra.
Min storesøster opdragede mig.
Men for det meste boede jeg alene.
Jeg lavede kjoler og bordduge og alt muligt.
Jeg var stadig ung, da jeg mødte Claude Maynard.
Han var en del af sjakket, der installerede telefonlinjer.
Vi blev forelskede,
og jeg undfangede min søn med ham
uden at være gift.
Jeg vidste faktisk ikke, det var sådan man fik babyer,
tro det eller ej.
Han ville komme tilbage, når arbejdet i White Sands var færdigt,
og jeg troede på ham,
men han kom aldrig tilbage.
Da min baby blev født, kaldte jeg ham Hollis.
Et par folk var rare ved mig, men...
...for det meste var jeg alene med ham.
Det her var ikke et boligkvarter eller en by, som det er i dag.
Det var spredte huse omkring bygningerne på Ayers.
Jeg var en ensom mor, men jeg gjorde mit bedste.
Og senere hørte jeg...
...at Claude døde, mens han satte lys op
i en grotte i Texas for en turistattraktion.
Selvfølgelig knuste det mit hjerte.
Men for at vende tilbage til dengang Hollis stadig var en baby.
En aften efter jeg havde givet ham mælk,
sov han i mine arme,
og han begyndte at lave babylyde.
Og så blev de tydeligere.
Mere højrøstede.
Og så sagde han sine første ord.
Og de samme ord, jeg hørte den forvirrede kvinde hos Charlotte sige,
begyndte at komme ud af munden på min ti måneder gamle søn, mens han sov.
Jeg forsøgte at fortælle det til folk.
Jeg tog til en læge i en anden by.
Han sagde, det var babylyde, og at jeg ikke skulle fortælle andre det.
Hollis opførte sig altid anderledes.
Han fikserede på ting.
Han hørte dig ikke.
Og mens han sov, hørte jeg ham indimellem...
...sige de ord.
Så jeg skrev dem ned.
Ord for ord.
Jeg spurgte ham om det, men...
...han vidste det ikke.
Han vidste det ikke.
Og en aften da han var omkring fire år,
blæste det meget op udenfor.
Og der var en lyd ligesom en meget stor vindmølle.
Og Hollis stirrede ud ad vinduet.
Og han svarede ikke.
Så jeg...
...læste mumlerierne højt for ham.
Og hans øjne lukkede og han så op i loftet
uden at bevæge sig.
Og så bevægede hans læber sig sammen med mine.
Og lidt efter jeg stoppede,
åbnede han sine øjne og begyndte at lege igen.
Jeg prøvede det et par dage senere, men der var ingen respons.
Så jeg tænkte,
at der måtte være noget derude på de nætter,
der fortalte ham noget, som ingen kan høre.
Radio var ret nyt, og jeg troede, det var det.
Eller noget fra det okkulte.
Og så da han var ni år,
fik jeg en fornemmelse af, at der var noget derude igen.
Og den nat,
midt om natten,
gik han ud af hoveddøren på dette hus og forsvandt.
Hvordan?
Han blev hentet op fra denne Jord.
Der var ikke andre huse. Det var meget tørt.
Jeg fulgte hans fodspor ud ad hoveddøren,
ud til omkring 50 meter,
og der endte de i støvet.
Og han var der ikke.
De tog min søn,
og ingen har nogensinde troet på mig.
Var der en efterforskning?
Selvfølgelig.
Men det hele blev til en efterforskning af mig.
Folk var overbeviste om, at min søn havde ødelagt mit liv,
og derfor havde jeg dræbt ham.
Så... genkendte du den lyd, vi spillede i radio til aften?
Nej.
Men jeg tror, jeg ved, hvad der foregår.
Kan du fortælle mig, hvad det er?
Jeg tror, de er deroppe i aften.
Lige nu.
Og jeg mener, der er et par ting, der understøtter den ide.
Som hvad?
Jeg tror, de holder sig væk fra store byer.
Jeg tror, de venter på, at folk samler sig et sted, som i aften,
og når alle kommer ud fra den kamp,
er de væk.
Jeg tror, de kan lide folk, der er alene.
Og jeg tror, de snakker til folk,
med en slags avanceret radio, mens de sover.
Ja, som du tror, de gjorde med din søn?
Jeg har ikke bare opdigtet det her.
Jeg tror, på det laveste niveau,
at de sender folk på ærinder.
De leger med folks sind.
De overtaler folk til at gøre ting
og til at tænke på bestemte måder,
så vi forbliver i konflikt,
fokuseret på os selv.
Så vi altid...
...gør huset rent, eller er på slankekur, eller klæder os fint på for andre.
Jeg tror, de kommer ind i vores hjerner
og får os til at gøre destruktive ting som at drikke og overspise.
Jeg har set gode folk blive onde, og kloge folk blive sindssyge.
Jeg tror, på det højeste niveau, at de gør ting,
der får nationer til at gå i krig.
Ting, der ikke giver mening.
Og jeg tror ikke, at nogen
ved, at de bliver påvirket.
Vi finder alle på andre grunde,
der retfærdiggør vores handlinger.
Men den frie vilje
er ikke mulig, når de er deroppe.
Jeg har haft et helt liv til at tænke over det her.
Årevis alene.
Og det er det, jeg tror.
Jeg er ked af alt det, der er sket i dit liv,
som har ført dig til de tanker.
Tak.
Som jeg sagde først, vil vi ikke fornærme dig,
-men vi er nødt til at tage afsted. -Det ved jeg.
Men jeg vil bede jer om én ting.
Selvfølgelig.
I skal tage mig med jer.
Tage dig med os?
Ja. Lige nu.
Undskyld, hvor skal vi tage dig hen?
Til skibet.
Jeg vil se min søn.
Jeg ved, han er her i aften.
Deroppe.
Og I skal tag mig hen til skibet.
Fay, lad os gå.
Nu.
Vent.
Tag det her.
Sig det her,
når I møder folk i aften.
Vi må finde et kamera eller noget.
Min ven Gretchens far har et.
Jeg tror ikke, der er noget deroppe,
-ikke det, hun snakker om. -Everett.
Hvad? Hvad?
Jeg har glemt Ethel og Maddy.
Vent. Fay, hvad?
Ethel? Ethel?
Maddy. Maddy. Kom her, kom her, kom her.
Det er okay. Søster har dig.
Kom så, lad os tage afsted.
Det skal nok gå. Kom så.
Vi er okay. Kom så.
Gretchen? Gretchen, jeg skal bruge din fars kamera.
-Hvad foregår der? Er alt i orden? -Her, tag hende.
Jeg ved det ikke. Lyttede du til radioen overhovedet?
-Hvem er ved omstillingsbordet? -Ingen.
-Hvorfor er du stakåndet? -Der foregår noget.
En nødsituation. Jeg skal bruge kameraet.
Du får mig i problemer.
Ethel er ikke hjemme.
Hun passede Maddy, jeg ringede...
Jeg har ikke set hende.
Jeg ringede og linjen blev afbrudt. Så...
Fay! For fanden!
-Hvem er det? -Det er Everett.
-Everett, radiodrengen? -Ja.
Stop med at smile.
-Hvad laver han her? -Han hjælper mig.
-Stop med at smile. -For fanden, Fay!
Hvad laver du herinde? Jeg er i min natkjole.
Jeg kigger ikke, og det rager mig,
hvordan du ser ud i din natkjole.
Okay, kom så, kom så.
-Hun skal ikke komme. -Tag ikke kameraet.
Spørg min far ved kampen.
Gretchen, der er ikke tid. Det er en nødsituation.
Hvad er? Hvad sker der?
Der er noget på himlen.
Bliv indenfor.
Det ved vi ikke. Du kan ikke sige det til folk.
Du skaber panik.
Alle er til kampen, og hun kan ikke fortælle nogen det,
så stop med at kommandere og find
-parret fra Culp Canyon. -Okay. Rolig.
-Hvorfor har du din søster? -Ethel er der ikke.
Hun skulle passe hende.
-Hvor er hun? -Det ved jeg ikke.
Duer det kamera?
Ja, jeg kan få det til at virke. Jeg har brugt det før.
-Tror du stadig radioen er nede? -Det er umuligt at sige.
-Ethel! -Fay, har du Maddy?
-Ja! Hvor var du? -Gabe kom forbi og sagde...
Er du hos Gabe? Hvad tænkte du på?
Vi var på hans tag nede ad gaden.
Der er noget på himlen. Har du set det?
Nej. Hvad så I?
Ind! Den er uden for byen!
-Kom så, kom så! -Fay, kom nu!
Kom så, kom så! Ind med dig!
-Bliv indenfor! -Fay, kom nu!
Ethel sagde, Gabe kom forbi, og de gik op på taget
-og så noget på himlen! -Hvad?
-Er babyen okay? -Så hvad?
-Ind med dig. -Fik du kameraet?
-Hvem så hvad? -Min kusine Ethel,
hun passede barnet, sagde de gik op på taget.
-De så noget på himlen. -Hvor? Hvordan så det ud?
Hun sagde, det var rundt.
Skjulte sig i skyerne.
Hvad fik I at vide af den gamle dame?
Hun sagde, de er deroppe.
Folkene ovenover.
Og de har avanceret radio og kommunikation.
Og de henter folk derop.
Virkelig? Sagde hun det?
Præcis.
Faktisk læste hun det her for os...
Vent lidt.
...og jeg gav ham mælk og han sov i mine arme...
...da jeg var lille, så jeg boede...
Jeg er heromme.
Everett, stop båndet. Stop båndet!
Okay, okay. Gerald?
Gerald? Hey.
Everett, tag rattet! Jeg har Maddy!
Gerald, vågn op, mand!
-Gerald! Gerald! -Gerald!
Hvad skete der?
Gerald!
Jeg vil ud! Okay okay?
-Sænk farten! -Vent, vent!
Nej! Luk mig ud nu!
-Undskyld. -Luk mig ud her!
-Jeg vil hjem! -Kom nu. Gør det ikke!
Lad det ligge!
-Det er en dårlig ide! -Undskyld.
Kom tilbage, så vi kan køre dig hjem!
-Der er klapperslanger, søde! -Kom nu! Lad være!
Jeg er lige her, Fay.
Jeg er lige her.
Det skal nok gå.
Hvad er det?
Det er brændt.
Træerne er også brændte.
Åh, Gud.
Åh, nej.
De er her.
De er her faktisk.
Tror du, de er inde i skoven?
Jeg ved det ikke.
Everett,
lad være.
Everett.
Vær sød.
Lad være.
THE SCANDELION FJERNSYNSTIME
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen