‫- NETFLIX מציגה -‬
‫מה את עושה?‬
‫ויולט מארקי?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לך, בבקשה.‬
‫ובכן, אני לא חושב שזה...‬ ‫-לך כבר!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני שאלתי קודם.‬
‫זה גבוה משחשבתי.‬
‫היי.‬
‫היי, תסתכלי.‬
‫תראי אותי.‬
‫תפסיק. תפסיק!‬
‫היי, ויולט.‬
‫היי. יש לך תוכניות לסופ"ש?‬ ‫ההורים שלי מחוץ לעיר.‬
‫חשבתי לעשות מסיבה או משהו.‬
‫ויולט?‬
‫את בסדר?‬
‫הכול בסדר?‬
‫"הכול" זו מילה גדולה.‬
‫נתחיל עם...‬ ‫-אתה מתכוון, מבחינה גופנית?‬
‫רגשית? שתיהן יכולות לכלול "הכול".‬
‫או אולי "הכול" נכלל בשתיהן?‬
‫אתה מרגיש שמשהו מכביד עליך?‬
‫ואם "הכול" נכלל בשתיהן,‬
‫הן חלק מהמציאות שלנו,‬ ‫או שהן במקום אחר?‬
‫זה לא מצחיק, תיאודור.‬
‫פינץ'.‬
‫אני רוצה שתתייחס לפגישות האלה ברצינות.‬
‫אני מבין.‬
‫בסדר. אתה "מבין" שאתה בתקופת מבחן?‬
‫- מר רוברט אמברי -‬
‫ושאולי לא תסיים את הלימודים?‬
‫כבר נעדרת מהלימודים למשך שבועיים השנה.‬
‫כן...‬
‫סבתא שלי בדיוק...‬ ‫-רק רגע.‬
‫אני רוצה להבהיר משהו.‬
‫זו הסבתא שכבר מתה ארבע פעמים‬ ‫בשלוש השנים האחרונות?‬
‫חמש פעמים, למען האמת.‬
‫זאת החמישית.‬
‫היא הנס שלנו.‬
‫אני רוצה מאוד לעזור לך,‬ ‫אבל אתה חייב להפגין רצינות.‬
‫אתה הסכמת לתנאים האלה,‬ ‫לשיחות הייעוץ השבועיות,‬
‫לשמירה על ממוצע של 85,‬ ‫לפעילויות מחוץ ללימודים.‬
‫ואני מת על פיסול בחימר.‬
‫נו, באמת.‬
‫שמע, אני מבין.‬
‫אם אני מפשל, אני עף.‬
‫אנחנו לא מבקשים ממך הרבה, פינץ'.‬
‫אתה רק צריך להיות נוכח.‬
‫ההורים שלי כועסים‬ ‫כי פספסתי את ההרשמה המוקדמת,‬
‫אבל גם ככה זה לא משנה.‬
‫כלומר, אני יודעת שאתקבל.‬
‫ניסית להתקבל לאן שהוא?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אז את הולכת למסיבה של אמנדה?‬
‫יהיה כיף.‬
‫ככה שמעתי.‬
‫לא יזיק לבלות קצת, נכון?‬
‫היי, זה יהיה מוזר‬ ‫אם אקרא לילד שלי על שם מפורסם?‬
‫כאילו, אם אקרא לו‬ ‫דני דה ויטו דונהיו,‬
‫אתה חושב שהוא יכעס עליי?‬
‫"דה ויטו" זה השם האמצעי?‬
‫כן.‬
‫ובאותו נושא: כמה אתה מסטול כרגע?‬
‫על הסקאלה, הייתי אומר‬ ‫שאני מאוד בצד הזה.‬
‫על הסקאלה...‬ ‫-כן?‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫סתם מתפעל מהמוסכמות החברתיות‬ ‫של סבל הנעורים.‬
‫אתה מסתכל על ויולט מארקי?‬ ‫-כן.‬
‫היא...‬
‫אחותה מתה, נכון?‬
‫כן, אחי.‬
‫למה אתה שואל עליה פתאום?‬
‫כי אני סקרן. אסור לי?‬
‫מותר לבחור להיות סקרן.‬
‫זה שאתה סקרן, זה מוזר.‬
‫לגמרי מוזר.‬ ‫-אני לא חושב שזה מוזר.‬
‫לא הייתי אומר "מוזר".‬
‫טוב, לדעתך גם אתה לא מוזר, אז...‬
‫כן, זה נכון מאוד.‬ ‫-כן, היא צודקת.‬
‫היועץ שלך התקשר.‬ ‫-עמבה-ריו?‬
‫מה?‬
‫קוראים לו אמברי. אני קורא לו עמבה-ריו.‬ ‫הכול בפרטים הקטנים, קייט.‬
‫עשית משהו שצריך להדאיג אותי?‬
‫הרמיזה הזאת ממש מעליבה אותי.‬
‫פינץ'.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר. אני אטפל בזה.‬
‫אני שונאת שאתה אומר את זה.‬ ‫-למה?‬
‫כי אתה בעצם אומר‬ ‫שאני אצטרך לטפל בזה.‬
‫שוב הברזת משיעור?‬
‫לא! לכל הרוחות,‬
‫לכי להסתובב עם טינה‬ ‫או מה שזה לא יהיה.‬
‫אני בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אני חוזרת מאוחר. יש אוכל במקרר.‬
‫אוכל אמיתי, פינץ'.‬
‫איפה אימא?‬
‫היא בנסיעת עסקים בשיקגו, זוכר?‬
‫אה, כן. סבבה.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫היי.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-אוהב אותך.‬
‫די עם הגבינה, פינץ'!‬
‫אביא את הקינוח.‬
‫אימא שלך ואני יודעים‬ ‫שעבר עלייך יום קשה.‬
‫וגם עלינו עבר יום לא קל.‬
‫אם את רוצה לדבר על זה...‬
‫חשבתי שזה יהיה נחמד.‬
‫אני מכינה אותה כבר 19 שנים.‬
‫- אני ער -‬
‫- ויולט מארקי -‬
‫- אלינור וויולט -‬
‫- הרוגה אחת בתאונת דרכים -‬
‫- סעו בזהירות‬ ‫לזכר אלינור מארקי -‬
‫- אינדיאנה -‬
‫בגלל שחלקכם יסיימו את הלימודים‬ ‫ויעזבו אותנו בסוף השנה,‬
‫אני מרגיש מחויב לוודא‬ ‫שתראו את כל פלאי אינדיאנה‬
‫כל עוד אתם יכולים.‬
‫לשוטט בהם, אם תרצו.‬
‫לפרויקט הכיתתי,‬
‫עליכם לכתוב חיבור‬ ‫על שניים או יותר מהפלאים של אינדיאנה.‬
‫אתם תכתבו עליהם,‬
‫תסבירו את החשיבות שלהם‬ ‫לכם ולאינדיאנה‬
‫ולמה בחרתם לבקר בהם.‬
‫אני רוצה שתקדישו זמן למטלה הזאת.‬
‫תשקיעו מחשבה.‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫זה היה מוזר.‬
‫מה?‬ ‫-בסדר, תירגעו. ויולט, את בסדר?‬
‫בואו נחזור למקומות.‬
‫בואו נתמקד.‬
‫אם סיימת, מר פינץ'?‬
‫סיימתי, ואם יורשה לי לומר,‬ ‫אתה עושה עבודה נהדרת עם הכיתה הזו.‬
‫המוח הצעיר שלי מלא בידע.‬
‫תודה, מר פינץ'.‬ ‫-בבקשה.‬
‫כפי שאמרתי, אתם תצלמו תמונות,‬ ‫תאיירו, תלכדו פרטים קטנים.‬
‫אתם תבצעו את המטלה בזוגות.‬
‫אפשר לבחור בני זוג?‬
‫כן, מר פינץ'.‬
‫היי.‬
‫אז...‬
‫את חושבת שיש כזה דבר "יום מושלם"?‬
‫אני האחרונה שכדאי לך לשאול.‬
‫- כי היא חייכה אליי -‬
‫לשיעור גאוגרפיה,‬
‫המורה רוצה שנעבוד על פרויקט בזוגות‬
‫וממש לא בא לי.‬
‫ובכן, ביקשת לעבוד על פרויקט אחר?‬
‫כן, אבל הוא לא מקשיב.‬
‫אולי הגיע הזמן שתצאי קצת.‬
‫זה בדיוק מה שהוא אמר.‬
‫אני יודעת שזה קשה.‬
‫אבל את כבר לא יוצאת מהבית.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫מתי בפעם האחרונה בילית עם חברים?‬
‫אני חושבת שזה יעשה לך טוב‬ ‫אם תבלי איתם קצת.‬
‫אז אם אבלה עם חברים,‬ ‫תשחררי אותי מהמטלה הזאת?‬
‫ויולט!‬
‫את כאן.‬ ‫-נכון.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני הולכת לשתות משהו. רוצה גם?‬ ‫-אני סבבה.‬
‫נו, קדימה, מותק.‬
‫בסדר.‬
‫כן...‬
‫היי.‬
‫מזיגה מכל הלב.‬
‫אתה מכיר אותי. חיית מסיבות.‬
‫אז בא לך לצאת החוצה? לדבר קצת?‬
‫נראה לי שאזוז עוד מעט,‬ ‫למען האמת.‬
‫באמת? אבל... כלומר, רק הגעתי.‬
‫זה יותר מדי בשבילי, אתה מבין?‬
‫עד מתי תמשיכי להתנהג ככה?‬
‫עברו חודשים. מתי תתחילי...‬
‫כל הכבוד.‬
‫ויולט, את יודעת שלא לזה התכוונתי. פשוט...‬
‫- תיאודור פינץ' תייג אותך בפוסט -‬
‫ויולט מארקי, אם את רואה את זה,‬ ‫את עדיין בחיים.‬
‫תתקשרי כדי לאשר.‬
‫- תתקשרי אליי -‬
‫765-276-8504.‬
‫"פגשתי אותך עומדת על הקצה‬
‫מה מתחולל בראשך היפה?‬
‫פגשתי אותך עומדת על הקצה‬
‫למה לא באת לדבר איתי על זה?"‬
‫כאן תיאודור פינץ'.‬
‫תמחק אותו מיד.‬
‫הסרטון ישמיד את עצמו בעוד שלוש, שתיים...‬
‫תטעני שוב.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫אני רוצה לדבר על הגשר.‬
‫"אני מרגיש שלא נוכל לעבור שוב‬ ‫תקופה נוראה שכזו."‬
‫בוקר אחד זה לא בדיוק תקופה נוראה.‬
‫זה ציטוט.‬
‫וירג'יניה וולף.‬
‫טוב.‬
‫אפשר לבוא אלייך?‬
‫עכשיו?‬
‫כן.‬
‫אז...‬
‫גיגלתי אותך.‬
‫גיגלת אותי?‬
‫כן. מה הקטע עם...‬
‫האתר הזה שיש לך ולאחותך?‬
‫שהיה לנו.‬
‫קראתי דברים שכתבת. הם טובים מאוד.‬
‫הפסקתי לכתוב.‬
‫אז עברת לכאן מקליפורניה.‬
‫איך זה היה?‬
‫מקליפורניה לאינדיאנה?‬
‫זה בטח שונה.‬
‫כן.‬
‫לא ידעתי שזה קרה שם.‬
‫בגשר.‬
‫אני לא, אתה יודע...‬
‫אובדנית?‬
‫תגידי את זה.‬
‫ובכן, אני לא.‬
‫מה שלא תהיי, הצלתי את חייך.‬
‫לא נכון.‬
‫אתה עושה עניין גדול מכלום.‬
‫לי זה נראה כמו משהו.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫סתם חשבתי שכדאי שנהיה בני זוג.‬
‫לפרויקט השיטוט.‬
‫אני חושב שיהיה לך טוב לצאת קצת.‬
‫אולי לא מתחשק לי לצאת.‬
‫אולי נמאס לי מאנשים.‬
‫כן, אנשים הם טיפשים.‬
‫אבל אולי לחלק קטן מהם‬ ‫יש כוונות טובות.‬
‫למה אתה רוצה להיות בן הזוג שלי בכלל?‬
‫כי יש מקומות שצריכים להיראות.‬
‫אולי גם למקומות הכי קטנים‬ ‫יכולה להיות משמעות.‬
‫או לפחות, תהיה להם משמעות בשבילנו.‬
‫אין "בשבילנו".‬
‫אולי תהיה להם משמעות‬ ‫בשבילך ובשבילי.‬
‫אלוהים, ואומרים שאני לא חברותי.‬
‫שני שיטוטים. זה הכול.‬
‫נעשה עוד אם תאהבי את זה.‬
‫אני לא.‬
‫אולי כן.‬
‫לא, אני לא.‬
‫מצאתי עוד ציטוט בשבילך.‬
‫"אני מרגישה אלף יכולות גואות בי."‬
‫"הגלים." זה מתוך "הגלים".‬
‫יש בך לפחות אלף יכולות.‬
‫גם אם את חושבת שאין.‬
‫קחי אותו.‬
‫אתה יודע שאנשים קוראים לך "פריק", נכון?‬
‫כן.‬
‫לפעמים אני אומר ועושה דברים‬ ‫בלי לחשוב, ו...‬
‫אנשים לא אוהבים את זה.‬ ‫אנשים אוהבים הגדרות.‬
‫לשים אותך בקופסה.‬
‫הם רוצים שתהיה מי שהם רוצים שתהיה.‬
‫הם לא רוצים משהו מסובך.‬
‫או שונה.‬
‫ההורים שלי יבקשו מהדסון‬ ‫שישחרר אותי מהפרויקט.‬
‫אז תמצא לך בת זוג אחרת.‬
‫בסדר.‬
‫לילה טוב, ויולט מארקי.‬
‫לילה טוב...‬
‫תיאודור פינץ'.‬
‫היי. היי!‬
‫ויולט.‬
‫היי, לאן את הולכת?‬
‫הביתה.‬
‫איך הלך עם הדסון?‬
‫לא משהו.‬
‫כן.‬
‫מאוד חשוב לו שנשתתף.‬
‫בסדר.‬
‫אבל בלי מכוניות.‬
‫מה אמרת?‬
‫כדי שנעשה את זה,‬
‫אתה צריך למצוא פתרון אחר,‬ ‫כי אני לא נכנסת למכונית.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫לאן היית נוסעת‬ ‫אם יכולת לנסוע לכל מקום?‬
‫קליפורניה.‬
‫אבל כבר היית שם.‬
‫כן.‬
‫חם שם, ולא יורד שלג.‬
‫רוצה לדעת לאן הייתי נוסע‬ ‫אם יכולתי לנסוע לכל מקום?‬
‫לאן היית נוסע‬ ‫אם יכולת לנסוע לכל מקום?‬
‫הייתי נוסע למקום‬ ‫שאף אחד עוד לא היה בו.‬
‫שעוד לא גילו.‬
‫מקום בתולי.‬
‫את יכולה לבוא, אם את רוצה.‬
‫- הנקודה הכי גבוהה באינדיאנה‬ ‫383 מטרים -‬
‫זהו זה?‬
‫עלי לכאן, אולטרה-ויולט.‬
‫לא.‬
‫נו, קדימה.‬
‫בואי, הנוף מדהים.‬
‫בואי.‬
‫אז מה דעתנו?‬
‫הנקודה הכי גבוהה באינדיאנה.‬
‫אם היינו כאן מכל סיבה אחרת‬ ‫חוץ מהסיבה שבגללה באנו,‬
‫הייתי מתעצבנת.‬
‫וואו. זה חוש הומור שמתחבא שם בפנים?‬
‫זה הדבר הכי גרוע שראיתי בחיים.‬
‫זה בסדר. לא תלכי לגיהינום על זה שצחקת.‬
‫זה די גרוע.‬
‫זה היה יום ההולדת של אחותי.‬
‫היא הייתה אמורה להיות בת 19.‬
‫בגלל זה הייתי בגשר.‬
‫למה אתה היית שם?‬
‫אני אוהב לרוץ.‬
‫היה די מוקדם בשביל לרוץ.‬
‫כן.‬
‫בואי נקפוץ.‬
‫את איתי?‬
‫בסדר, בספירת שלוש.‬
‫תתכונני.‬
‫אחת... בדיוק.‬
‫שתיים,‬
‫שלוש.‬
‫וואו.‬
‫בסדר.‬
‫אלה הדברים שנשאיר מאחור.‬
‫תבחרי.‬
‫לא זה.‬
‫כן, זו בחירה טובה.‬
‫מה?‬ ‫-לא ידעת?‬
‫זו פאקינג תחרות נעיצת מבטים.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫תסתכלי עליי. אני רציני מאוד.‬
‫טוב.‬
‫אני מאוד תחרותית.‬
‫גם אני.‬
‫אני ישנה אצל טינה הלילה.‬
‫טוב.‬
‫"טוב"?‬
‫כן.‬
‫בדרך כלל זה גורם להתכתשות‬
‫על כמה שטינה דפוקה...‬ ‫-"התכתשות." מילה טובה.‬
‫ושאני מבלה איתה יותר מדי זמן.‬
‫כן, טוב, נראה שהתלונות הרבות שלי בנושא‬
‫השפיעו עלייך,‬ ‫ואני לא צריך להטיף לך יותר.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫כלום.‬
‫אתה מתנהג...‬
‫מטופש.‬
‫את מטופשת.‬
‫"אני מרגיש שלא נוכל לעבור שוב‬ ‫תקופה נוראה שכזו."‬
‫- וירג'יניה וולף -‬
‫"למה נשים מעניינות גברים‬ ‫יותר משגברים מעניינים נשים?"‬
‫"המוח שלי, עבורי,‬ ‫הוא המנגנון הסתום ביותר,‬
‫תמיד מזמזם, נוהם, דואה, שואג, צולל‬
‫וקבור בבוץ.‬
‫ומדוע?‬
‫מה הטעם בתשוקה הזו?"‬
‫"אם לא תאמר את האמת על עצמך,‬
‫לא תוכל לומר אותה על אנשים אחרים."‬
‫- לפני שאמות... -‬
‫- לפני שאמות, אני רוצה -‬
‫- להישאר ער -‬
‫- להיות אמיצה! -‬
‫ספרי לי על אלינור.‬
‫היא הייתה שתלטנית. כמוך.‬
‫אני כבר מחבב אותה.‬
‫היא שנאה לקרוא.‬
‫היא אהבה רק משורר איטלקי אחד,‬
‫צ'זארה פבזה.‬
‫הוא אמר, "אנחנו לא זוכרים ימים.‬ ‫אנחנו זוכרים רגעים".‬
‫בכל פעם שעבר עליי יום רע,‬
‫היא הייתה אומרת את זה.‬
‫כאילו זה אמור לשפר משהו.‬
‫וזה שיפר?‬
‫כן.‬
‫זה שיפר.‬
‫מה עוד?‬
‫היא הייתה החברה הכי טובה שלי.‬
‫"אלינור מארקי.‬
‫אחות...‬
‫חברה הכי טובה."‬
‫זו כתובת זיכרון לא רעה.‬
‫מה שלך תהיה?‬
‫"ויולט מארקי.‬
‫הייתי כאן."‬
‫אני חייב לגנוב לך את זה.‬
‫אתה מכין פנקייקס?‬
‫כן.‬
‫עם אוכמניות?‬ ‫-כן.‬
‫נראה טוב.‬
‫רוצה להפוך?‬ ‫-כן, הם מוכנים?‬
‫כן, תני לזה...‬ ‫-כמעט מוכנים.‬
‫כן.‬
‫הם נראים טוב.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫הנה, זה יצא טוב.‬ ‫-כן, בבקשה. חום-זהוב.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫איפה היית?‬
‫את לא כועסת‬ ‫שאני עושה את הפרויקט עם רומר, נכון?‬
‫לא.‬
‫אוקיי, אחלה. כי זה שום דבר.‬
‫זה בסדר. אני עושה אותו עם פינץ'.‬
‫עם פינץ'?‬
‫כן.‬
‫את יודעת שהוא, כאילו, די מסוכן.‬
‫לא, הוא לא.‬
‫הוא התחרפן בשנה שעברה‬ ‫וזרק כיסא על רומר.‬
‫כאילו, באמצע השיעור.‬
‫באמת?‬
‫כן. רומר היה בסדר,‬ ‫אבל הוא דפוק לגמרי.‬
‫- תורך -‬
‫אז חשבתי שאפשר ללכת‬ ‫לעץ הנעליים או לקולנוע הנטוש,‬
‫תלוי במצב הרוח שלך.‬
‫מה זה?‬
‫זו תזכורת שבמוקדם או במאוחר,‬
‫את תהיי חייבת לחזור לעולם לבדך.‬
‫אבל כיף לי לדחוף אותך בינתיים.‬
‫טוב, אמרתי שאעשה רק שניים, אז...‬
‫אני מעדיף את ויולט הפרטית‬ ‫על פני ויולט בציבור.‬
‫אפשר לדבר איתה?‬
‫אני אחכה.‬ ‫-כדאי שתתרחק ממנה.‬
‫סוודר נחמד. מה זה, תערובת כותנה?‬
‫אומרים שה"פריק" זו סתם הצגה.‬
‫אני יודע שזה אמיתי.‬
‫כמובן.‬
‫איך הולך?‬
‫סתם דרמות ממוצעות של בני נוער.‬
‫נו, תן לי עוד משהו.‬
‫כולם תמיד אומרים לי מה אני.‬
‫פריק.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫אבל זה עדיין מעצבן אותי לפעמים.‬
‫זה בטח קשה.‬
‫נו, בנאדם.‬
‫קדימה, תעזור לי פה.‬
‫אם יש לך ספת התעלפות,‬
‫תוכל לשים אותה שם.‬
‫זה ייתן לי את האפקט הדרמטי שאני מחפש.‬
‫ישדרג את כל החדר.‬
‫בדקת את קבוצת התמיכה שסיפרתי לך עליה?‬
‫יכול להיות שאיבדתי את הפרטים.‬
‫קדימה, תיאודור. זו בקשה קטנה.‬
‫זה בימי שני אחרי הלימודים‬ ‫ב"פירסט קונגרשונל".‬
‫הקבוצה נקראת "גישה חדשה"‬ ‫והיא חשאית,‬
‫אז אתה יכול להגיד מה שבא לך‬ ‫על כל מה שמפריע לך.‬
‫זה מקום בטוח, פינץ'.‬
‫אני רוצה שתחשוב על זה.‬
‫מה עכשיו? מה אנחנו עושים?‬
‫מה קורה?‬
‫זה חיקוי?‬
‫הפתקית?‬
‫זה מותג זול.‬ ‫-צא מפה, בבקשה.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫יש ילד על הדשא שלי.‬
‫קום.‬
‫היי.‬
‫ישנת כאן?‬
‫כן.‬
‫אני יודע שאמרת שגמרת עם זה,‬
‫אבל מה אם הייתי אומר לך‬
‫שמצאתי את השיטוט הכי טוב באינדיאנה‬
‫ואולי בעולם כולו, אבל...‬
‫הוא במרחק 200 קילומטר?‬
‫הייתי אומרת, תעשה חיים ותספר לי איך היה.‬
‫נו, באמת! תני לזה צ'אנס.‬
‫לפחות כנסי למכונית.‬ ‫-לא, פינץ'.‬
‫אני לא נכנסת למכונית!‬
‫תראי, אני לוקח את המפתחות ו...‬
‫אני מבטיח לא לנהוג יותר מ-50 קמ"ש בעיר‬
‫או 80 בכביש המהיר.‬
‫ברגע שאת רוצה לעצור, אנחנו עוצרים.‬
‫אתה לא יכול לדחוק באנשים.‬
‫אתה לא מקשיב. סיימנו.‬ ‫הפרויקט נגמר. זה נגמר.‬
‫את יודעת שזה לא בשביל מטלה לבית הספר.‬
‫זה בגלל שאת תמיד תקועה בחדר‬ ‫או על האופניים המטופשים,‬
‫נוסעת במעגלים ברדיוס של חמישה קילומטר.‬
‫וחס וחלילה‬ ‫שנפגע ברגשותיה של ויולט המסכנה, אבל...‬
‫הם טועים.‬
‫ויולט.‬
‫הכול בסדר שם?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה. היי, אני תיאודור פינץ'.‬
‫נעים להכיר אתכם.‬
‫קצת מוקדם, לא, תיאודור?‬
‫כן, השעה מוקדמת מאוד.‬
‫זאת הבחנה הוגנת.‬
‫אבל אני בן הזוג של הבת שלכם‬ ‫בפרויקט בבית הספר‬
‫ואנחנו חייבים להגיע לאיזה מקום.‬
‫אני צריך שהיא תיכנס למכונית.‬
‫המכונית הזאת.‬
‫היא בטיחותית, מבוטחת,‬
‫עם נהג מנוסה‬ ‫שבחיים לא קיבל אפילו דו"ח.‬
‫זה לבית הספר?‬
‫כן, אדוני. אנחנו בני זוג.‬
‫ובכן, תיאודור,‬ ‫ויולט צריכה להחליט בעצמה, אבל...‬
‫אולי זה לא רעיון רע.‬
‫אתם חושבים שהיא תחזור?‬
‫אתה יודע בדיוק כמונו.‬
‫אה.‬
‫לא, רגע. לא.‬
‫אם הייתי מפתחות, איפה הייתי מתחבא?‬
‫מה שלומנו?‬
‫בסדר.‬
‫בטוחה?‬
‫תפסיק לשאול. אתה מחמיר את המצב.‬
‫דבר על משהו אחר.‬
‫בדרך כלל אני טוב בזה.‬
‫אבל כרגע, אין לי רעיונות.‬
‫זה שיר טוב.‬
‫אני לא זוכרת כמה מהר נסענו.‬
‫זה לא נראה מהר.‬
‫ופתאום החלקנו...‬
‫ואלינור אמרה, "אני לא מחזיקה".‬
‫והמכונית התנגשה בגשר.‬
‫אני רק זוכרת שהזכוכית התנפצה לי בפנים‬
‫ואלינור צרחה.‬
‫אחרי זה, אני לא זוכרת כלום.‬
‫כשהתעוררתי בבית החולים‬
‫אימא שלי סיפרה לי שהיא מתה.‬
‫וזהו זה.‬
‫עדיין כועסת שנכנסת למכונית?‬
‫באמת בנית את זה בעצמך?‬ ‫-כן.‬
‫מרשים מאוד.‬
‫- ההבזק הכחול -‬
‫בסדר, קדימה.‬ ‫-בואו נעשה את זה.‬
‫אני עושה את זה.‬ ‫-תהנה.‬
‫רואים את הבית שלי מכאן.‬
‫כן!‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫זה היה מהר?‬
‫כן, בדיוק כמו הדבר האמיתי.‬
‫מוכנה?‬
‫בסדר, מתחילים. את מוכנה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כן!‬
‫יש!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אני רוצה לעלות שוב.‬
‫יש לי משהו בשבילך. זה בדלת.‬
‫אולטרה-ויולט, זה מקום מיוחד‬
‫שיום אחד אקח אותך אליו.‬
‫כן?‬
‫כן, אבל תצטרכי לתרום את שלך.‬
‫בסדר? קניתי לך את זה.‬
‫- תכתבי בי -‬
‫אם שכחת, זה פרויקט לבית הספר‬
‫ואת חייבת לכתוב עליו.‬
‫רק אני?‬
‫את הכותבת.‬
‫"שיטוט מספר שלוש..."‬
‫לא, תתחילי עם גבעת הוזייר.‬
‫אתה לא חייב להיות כזה שתלטן.‬
‫את אומרת "שתלטן",‬ ‫אני שומע אסרטיבי, נועז, מעורר השראה.‬
‫מציק. מעצבן. שחצן.‬
‫סקסי.‬
‫נחמד ששוב יש לי ידיד.‬
‫שזה לא יעלה לך לראש.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫יודעת מה אני מחבב בך, אולטרה-ויולט?‬
‫מה?‬
‫את כל הצבעים בבת אחת,‬
‫בשיא העוצמה.‬
‫- איפה אתה?? -‬
‫שלום.‬
‫לפני שנתחיל, אנחנו קרובים לקו הסיום.‬
‫היום שבו תציגו את השיטוטים שלכם.‬
‫נכון מאוד.‬
‫בנוסף לחיבור,‬
‫אבקש מכל זוג להעביר מצגת מול כל הכיתה.‬
‫אבל היום נדבר‬ ‫על חמשת העקרונות של הגאוגרפיה.‬
‫מיקום, מקום...‬
‫ברצינות, לא הייתי דואג יותר מדי.‬
‫זה מה שפינץ' עושה.‬ ‫-כן.‬
‫שלחתי לו כמה הודעות ביומיים האחרונים‬ ‫והוא לא ענה.‬
‫כלומר, זה...‬
‫לפעמים הוא נעלם ליום או שניים,‬ ‫אבל הוא תמיד חוזר.‬
‫כן, פעם הוא נעלם לאיזה שבוע.‬
‫אלוהים.‬ ‫-הוא אמר שהוא נסע לטיול מחנאות‬
‫והייתה לו פריחה מסרפדים והוא התגרד כולו.‬
‫זה היה ממש רע.‬
‫לדעתי זה דפוק.‬
‫קל להרים את הטלפון ולענות.‬
‫זה...‬
‫עם זה צריך להתמודד‬
‫כשרוצים להתקרב אליו, מבינה?‬
‫זה מרגיז אותי.‬
‫כן, כבר ביקרנו בהרבה מקומות מעניינים.‬
‫ויש לך תוכנית‬
‫או שאתה סתם יורה מהמותן?‬
‫האמת? אני סתם מסיח את דעתה‬ ‫כדי שתבלה איתי כמה שיותר זמן.‬
‫וזה הולך טוב, או...‬
‫אני חושב שכן. אני מאוד...‬
‫תראו מי באה לבקר.‬
‫היי.‬
‫איבדת את הטלפון? שלחתי הודעות. התקשרתי.‬
‫תני לי רק להראות לך משהו. חכי.‬
‫יכולת להקדיש שנייה ולענות...‬ ‫-אני יודע.‬
‫...כדי שאדע שאתה בסדר.‬ ‫-היו לי כמה עניינים.‬
‫אומרים שאין לו תחתית.‬
‫בשנות החמישים, כמה נערים שחו פה‬
‫ונעלמו.‬
‫הגופות שלהם לא נמצאו.‬
‫הם טבעו?‬
‫אולי.‬
‫ואולי הם מצאו את הצד השני.‬
‫אומרים שיש כוח באמצע‬ ‫ששואב אותך לנהר תת-קרקעי‬
‫שמוביל לעולם אחר.‬
‫אתה לא נכנס לשם.‬
‫ברור שכן.‬
‫המים קפואים.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫בואי איתי.‬
‫לא, אני סבבה.‬ ‫-ממה את מפחדת?‬
‫המים קרים.‬ ‫-שאלה רצינית.‬
‫מה הכי מפחיד אותך?‬
‫למות.‬
‫אני לא מאמין לזה.‬
‫להיות רגילה.‬
‫אז אל תהיי רגילה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫וואו. בסדר.‬
‫צדקת. המים קפואים!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫טוב, בואי נצלול.‬
‫כן?‬ ‫-בסדר.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫מרקו!‬
‫פולו!‬
‫אז מה הכי מפחיד אותך?‬
‫לא יודע. לאבד את אחותי, אני מניח.‬
‫אימא שלי בחוץ רוב הזמן.‬
‫אבא שלי עזב מזמן. עיר חדשה, משפחה חדשה.‬
‫אז קייט היא כל מה שיש לי.‬
‫איך זה קרה?‬
‫אני הולך לחפש את התחתית.‬
‫פינץ'?‬
‫פינץ'!‬
‫אידיוט!‬
‫מה?‬
‫אתה יודע איך פחדתי?‬
‫היי, ויולט.‬
‫ויולט, אני מצטער!‬
‫ויולט, אני מצטער.‬
‫ויולט!‬
‫חשבתי שטבעת.‬
‫אני מצטער. היי, אני מצטער.‬
‫לא התכוונתי להפחיד אותך.‬
‫אבל הפחדת אותי.‬
‫זה הדבר האחרון שרציתי לעשות.‬
‫לאן אתה הולך כשאתה נעלם?‬
‫תספר לי משהו אמיתי עליך.‬
‫או שאני הולכת מכאן.‬
‫בסדר.‬
‫לפעמים אני הולך למקומות‬ ‫שגורמים לי להרגיש שאני עצמי.‬
‫אני צריך לעשות דברים‬ ‫שמזכירים לי שאני בשליטה.‬
‫לאבא שלי היו...‬
‫מצבי רוח קודרים.‬
‫הוא עשה לך את זה?‬
‫פעם הייתי הרבה יותר קטן.‬
‫פעם לא ידעתי איך לשמור מרחק.‬
‫אנשים לא רוצים משהו מסובך, נכון?‬
‫כן.‬
‫רגע, הצלחת!‬ ‫-אני יודעת, הצלחתי.‬
‫"פגשתי אותך עומדת על הקצה‬
‫מה מתחולל בראשך היפה?‬
‫פגשתי אותך עומדת על הקצה‬
‫למה לא באת לדבר איתי על זה?"‬
‫ואז...‬ ‫-ואז הגשר.‬
‫"פגשתי..."‬
‫כן, הצלחת.‬ ‫-בסדר.‬
‫"פגשתי אותך‬
‫פגשתי אותך‬
‫פגשתי אותך עומדת על הקצה"‬
‫פינץ'.‬
‫פינץ', תתעורר. חייבים לזוז.‬
‫שיט.‬
‫סליחה. סליחה. הטלפון שלי מת.‬
‫ויולט, כנסי פנימה.‬
‫פינץ', כדאי שתלך הביתה.‬
‫זו לא אשמתה. תנו לי להסביר.‬ ‫-הוא לא אשם!‬
‫בבקשה...‬ ‫-כנסי כבר הביתה.‬
‫נדבר על זה אחר כך.‬ ‫-לא שמתי לב לשעה.‬
‫פינץ'!‬ ‫-אם אפשר...‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫זאת אשמתי. פישלתי.‬
‫בבקשה, אל תאשימו אותה. אני מצטער.‬
‫פשוט לך הביתה.‬
‫יש לך מושג‬
‫באילו מצבים נוראיים דמיינו שאת נמצאת?‬
‫את חייבת להבין איזו הרגשה זו הייתה‬
‫כשאבא שלך ואני לא ידענו איפה את.‬
‫אמרתי שאני מצטערת.‬
‫לא הייתם צריכים להתייחס ככה לפינץ'.‬
‫טוב, הוא הילד‬ ‫שבילה עם הבת שלנו כל הלילה.‬
‫גם אני ביליתי איתו כל הלילה, אימא.‬
‫- מקסים -‬
‫היי.‬
‫היי, וי. מה המצב?‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר.‬ ‫-מזמן לא דיברנו. מה קורה?‬
‫אין לי כוח אליך עכשיו.‬
‫הכול בסדר?‬
‫למען האמת, אני לא יודעת.‬
‫אני לא מנסה להיות מגעיל,‬
‫אבל כדאי שתדעי למה את נכנסת.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-לא, את לא.‬
‫הוא...‬ ‫-בואי.‬
‫איפה היית?‬ ‫-יודע למה היא מסתובבת איתך?‬
‫היא מנסה לתקן אותך.‬
‫שתוק, רומר!‬
‫אין לך מושג מה הוא, נכון? הוא פריק!‬
‫תקרא לי פריק עוד פעם.‬ ‫-אתה חתיכת פריק.‬
‫פינץ'!‬
‫תפסיק!‬
‫פינץ'!‬
‫פינץ'! היי, עזוב אותו. רד ממנו.‬
‫פינץ', תפסיק! תפסיק!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה לעזאזל? הוא כמעט הרג אותו.‬
‫הוא משוגע.‬
‫לעזאזל!‬
‫יש חדש?‬
‫הוא נעלם שוב.‬
‫אני חבר שלו מהיום הראשון,‬
‫ולא חיכיתי לטלפון ממנו כבר שנים.‬
‫הוא פשוט...‬
‫נכנס למצב רוח לפעמים, ו...‬
‫זה קשה, את יודעת?‬
‫הוא לא בן אדם קל.‬
‫וכל מי שמתקרב אליו נשרף.‬
‫אז למה אתה נשארת?‬
‫כי...‬
‫כי אני אוהב אותו.‬
‫הוא חושב שכולם נוטשים אותו,‬ ‫ואני לא אעשה את זה.‬
‫זה מה שאנחנו עושים.‬
‫אני אתעצבן, הוא יחזור ויתנצל‬
‫ונמשיך כאילו כלום לא קרה.‬
‫היי.‬
‫פינץ' כאן?‬
‫קרה משהו?‬
‫כן. תיכנסי.‬
‫אני לינדזי.‬
‫יש לי הפרעה טורדנית-כפייתית‬ ‫ואבחנו לי הפרעת חרדה חברתית,‬
‫אז להיות כאן עם כולכם‬ ‫זה בכלל לא מפחיד.‬
‫בשנה שעברה התחלתי לחתוך את עצמי.‬
‫עדיין קשה לי עם זה, אבל אני כאן.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אין בעיה. שבי.‬
‫אני בראדלי.‬
‫יש לי הפרעה טורדנית, הפרעת קשב,‬
‫אישיות גבולית,‬ ‫זהות דיסוציאטיבית והפרעה דו-קוטבית.‬
‫כן.‬
‫אפשר לחשוב שחלק מההפרעות‬ ‫ינטרלו את האחרות, אבל...‬
‫עבר עליי שבוע טוב.‬
‫לאחרונה אני צופה בהרבה כדורסל‬
‫וזה עוזר מאוד, אז...‬
‫טוב.‬
‫היי. ברוך הבא.‬
‫אני תיאודור פינץ'.‬
‫בלי הגדרות.‬
‫לא ממש בטוח למה אני כאן.‬
‫אני מניח שזה כי הלכתי מכות בבית הספר ו...‬
‫כאילו,‬
‫הייתי שם, אבל לא הייתי שם.‬
‫ראיתי את עצמי, ו...‬
‫לפעמים אני הולך לאיבוד.‬
‫אני רץ. הרבה.‬
‫לפעמים זה עוזר.‬
‫בערך.‬
‫לא יודע. זה מספיק?‬
‫בטח.‬
‫תודה. אני שמחה שאתה כאן.‬
‫אמנדה, רוצה לדבר?‬
‫שמי אמנדה.‬
‫יש לי בולמיה.‬
‫ניסיתי להתאבד פעמיים.‬
‫אני חושבת על זה כמעט כל יום.‬
‫היי, שמעת משהו?‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫אני חייבת לזוז לעבודה,‬ ‫אבל את יכולה להישאר.‬
‫למה הוא עושה את זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תגידי לו שיתקשר אליי‬ ‫כשתשמעי ממנו, טוב?‬
‫כן.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫שמעתי שכיסחת לרומר את הצורה.‬
‫למה אתה עושה דברים כאלה?‬
‫לא נמאס לך‬ ‫שאנשים מדברים עליך כל הזמן?‬
‫אנשים תמיד מדברים.‬
‫זאת המומחיות שלהם.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני לא יודע. אני מרגיש שאני הורס הכול‬
‫ואני לא בטוח‬ ‫שאני יודע איך לא לעשות את זה.‬
‫זה עובד?‬
‫זה יותר טוב מהאפשרות השנייה.‬
‫החברה שלך דואגת לך.‬
‫היא הייתה כאן כל אחר הצהריים.‬
‫מה קורה?‬
‫אני לא ממש זוכר...‬
‫איך אבא היה.‬
‫וכל מה שאני כן...‬
‫מצליח לזכור זה דברים רעים.‬
‫יש לך...‬
‫זיכרונות טובים ממנו?‬
‫טוב, העובדה שהוא היה דופק לנו מכות רצח‬
‫די מבטלת את הדברים הטובים.‬
‫אבל למה הוא היה כזה?‬
‫הוא היה ככה בגללנו? הוא...‬
‫היה ככה בגלל אימא?‬
‫הוא היה ככה כי הוא היה חרא של בן אדם.‬
‫אבל חייבת להיות סיבה.‬
‫כי אם יש סיבה, הוא יכול להשתפר.‬
‫משהו או...‬
‫מישהו יכול לעזור לו להשתפר, נכון?‬
‫אני לא יודעת. למי אכפת?‬ ‫הוא הבעיה של מישהו אחר.‬
‫למה אתה שואל על אבא?‬
‫מה העניין, פינץ'?‬
‫קדימה, אתה יכול לדבר איתי.‬
‫שום דבר, קייט.‬
‫סליחה. זה כלום.‬
‫הכול טוב.‬
‫אתה בטוח? כי אני חייבת לפתוח את הבר‬
‫אבל אני יכולה למצוא לי מחליף.‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אתה יודע שאני אוהבת אותך, נכון?‬
‫אני יודע.‬
‫הפחדת אותי.‬
‫מה זה?‬
‫אני מנסה להתרכז.‬
‫להתרכז במה?‬
‫להישאר ער.‬
‫אני לא מבינה מה זה אומר.‬
‫לפעמים הכול נעלם לי.‬
‫יש לי מצבי רוח קודרים.‬
‫אני חושב מהר מדי ולא זוכר כלום,‬
‫ואז זה כאילו...‬
‫כל המחשבות שלי נעלמות בבת אחת.‬
‫ולפעמים, אם אני תולה אותן שם, אני יכול...‬
‫להתרכז ולהאט קצת,‬
‫אבל כרגע אני לא מצליח.‬
‫בסדר.‬
‫ובדרך כלל זה עובד.‬
‫אולי יש יותר מדי בלגן.‬
‫אני יכול לתקן את המצב.‬ ‫אני רק צריך זמן כדי לחשוב על זה.‬
‫אני מנסה לעזור לך.‬
‫אני לא צריך שתעזרי לי!‬
‫זו הבעיה שלי. זה לא קשור אלייך.‬
‫אתה צריך להגיד לי מה הבעיה.‬
‫את לא מבינה.‬
‫אתה צודק.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫את לא יודעת, ויולט?‬
‫אני "הפריק".‬
‫אני דפוק.‬
‫אני צריך שתלכי.‬
‫לכי!‬
‫היי, זה פינץ'. תשאירו הודעה.‬
‫היי, פינץ'.‬
‫אני מצטערת.‬
‫סליחה שלחצתי עליך.‬
‫אני...‬
‫רק צריכה שתחזור.‬
‫אני ממש צריכה שתחזור, בסדר?‬
‫היי, ילדונת.‬
‫היי.‬
‫אבא?‬
‫כן?‬
‫ביום ההולדת של אלינור...‬
‫אני...‬
‫הרגשתי די מבולבלת.‬
‫מצאתי את עצמי על הגשר.‬
‫עמדתי על הקצה.‬
‫ככה פגשתי את פינץ'.‬
‫הוא מצא אותי שם.‬
‫הוא הציל אותי.‬
‫לא התכוונת...‬
‫אני בסדר.‬
‫הייתי...‬
‫מבולבלת.‬
‫הייתי עצובה.‬
‫אני בסדר.‬
‫עכשיו יותר טוב.‬
‫וואו.‬
‫אני שמח שפינץ' היה שם.‬
‫גם אני.‬
‫הלוואי שידעתי איפה הוא.‬
‫טוב...‬
‫ביקרתם בהרבה מקומות ביחד.‬
‫יש מקום אחר שאליו הוא יכול ללכת?‬
‫פינץ'!‬
‫פינץ'.‬
‫מרקו!‬
‫בשם המשפחה של פינץ',‬
‫אני רוצה להודות לכולכם שבאתם היום.‬
‫התכנסנו כאן כדי לחלוק כבוד אחרון‬
‫לאדם שיחסר לנו מאוד‬ ‫כי הוא היה אהוב.‬
‫אירועי הימים האחרונים...‬
‫אני הולכת להיפרד.‬
‫בסדר, נחכה לך.‬
‫היי.‬
‫הייתי צריכה להיות שם.‬
‫אני מתגעגעת אליו.‬
‫זה כל כך דפוק.‬
‫לא היה לי מושג.‬
‫סליחה שלא הייתי שם בשבילך.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא ידעתי איך לספר לך.‬
‫אני הייתי מתגעגעת אלייך.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫- לשוטט -‬
‫- מקסים -‬
‫- כאן את מתחילה -‬
‫- הוא הביא לי את האביב -‬
‫- אלף יכולות גואות בי -‬
‫"כנסיית תפילת המטיילים‬
‫הוקמה כמקום מחסה‬
‫למטיילים תשושים‬ ‫כדי שיוכלו לעצור ולנוח.‬
‫היא נבנתה לזכרם של אלה‬
‫שאיבדו את חייהם בתאונות דרכים‬
‫וכמקום של ריפוי.‬
‫נזכור את אלה שכבר לא איתנו,‬
‫שנלקחו מאיתנו בטרם עת‬
‫ושתמיד נשמור בליבנו."‬
‫- אורחים -‬
‫- הייתי כאן - ת. פ. -‬
‫פעם הכול היה מדאיג אותי.‬
‫דברים שנראו חשובים...‬
‫בעצם היו חסרי משמעות.‬
‫החיים הדאיגו אותי.‬
‫דאגתי ממה שעלול לקרות‬ ‫אם ארשה לעצמי להרגיש שוב.‬
‫חשבתי שלא מגיע לי.‬
‫ואז...‬
‫בלי שידעתי...‬
‫השתניתי.‬
‫כבר לא דאגתי מה יקרה אם אחיה.‬
‫דאגתי מה יקרה אם אפסיק לחיות.‬
‫מה אני אחמיץ.‬
‫דאגתי שלא אזכור.‬
‫שלא אזכור את כל הרגעים.‬
‫את כל המקומות.‬
‫וכל זה בזכות פינץ'.‬
‫כי הוא לימד אותי לשוטט.‬
‫הוא לימד אותי‬ ‫שלא חייבים לטפס על הר‬
‫כדי לעמוד על פסגת העולם.‬
‫שגם המקומות הכי מכוערים‬ ‫יכולים להיות יפים,‬
‫אם מסתכלים עליהם בקפידה.‬
‫שזה בסדר ללכת לאיבוד...‬
‫כל עוד מוצאים את הדרך חזרה.‬
‫אבל בזמן שלמדתי את כל זה,‬
‫פספסתי משהו הרבה יותר חשוב.‬
‫את פינץ'.‬
‫- תורך -‬
‫פספסתי שהוא סבל.‬
‫פספסתי את העובדה שהוא לימד אותי‬
‫איך להמשיך הלאה.‬
‫פינץ' היה חולם.‬
‫הוא חלם גם כשהיה ער.‬
‫הוא חלם על כל היופי שבעולם‬ ‫והוא הפיח בו חיים.‬
‫פינץ' לימד אותי‬ ‫שיש יופי במקומות הכי פחות צפויים.‬
‫ושיש מקומות מוארים,‬
‫גם בזמנים חשוכים.‬
‫ושאם אין,‬
‫אתם יכולים להיות המקום המואר‬
‫עם יכולות אינסופיות.‬
‫- הסרט מוקדש‬ ‫לכל מי שהושפע ממצוקות נפשיות, -‬
‫- התאבדות או אובדן.‬ ‫אם אתם או מישהו קרוב נמצאים במצוקה, -‬
‫- גשו לאתר‬ ‫allthebrightplacesfilm.info -‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬