Forsigtig, skat.
Hold hovedet oppe.
Sådan.
Det er min lille skats første dag hjemme.
Og det er din far.
Du slipper hende aldrig, vel?
Vil du det?
TILLYKKE MED FØDSELSDAGEN
Far.
Far. Far.
Far!
Kører vi inden for 33 minutter, kan vi nå det, okay?
Kom så.
HUSK AT SLUKKE KAFFEMASKINE
HUSK DIN MOBIL - DU ER DEN BEDSTE
STIL TALLERKENER DER
KUN KOPPER
Okay, fint.
-Far. -Hej.
-Kom så. -Karen.
Far, Cathy. Cathy.
-Okay, undskyld. -Hun er...?
Hun er... Hun har været min chef i...
...12 år. Jeg er hendes hovedfotograf.
Fint. Udmærket.
Husk øjenkontakt. Og husk at smile.
Vis hende, du er glad for chancen.
Ja. Øjne, smil. Forstået.
Okay.
Perfekt.
Værsgo, hr.
-Kom så. -Jeg kommer.
Jeg kommer nu.
-Vi ses derude. -Okay. Fint.
-Et kvarter, far. -Okay
Det er dr. Brooks igen.
Sig til, hvis De er interesseret i vores kognitive studie.
Der er en ledig plads, så vi tænkte på Dem.
-Vi har 12 minutter. -Jeg er klar.
Ja, jeg er klar.
-Nej tak. -Du må have morgenmad.
-Nej. -Jeg spurgte ikke.
Okay. Tak. Tak.
Det er ikke stramt.
Jeg beklager, jeg hævede stemmen forleden.
Jeg ved det. Du er syg, far.
-Men det er ingen... -Far...
-Hold nu op. -Okay.
-Det er... -Vent. Vent. Vent.
PARKER HILLS FOLKESKOLE
Et minut for tidligt. Flot.
Hvor fik du dem?
Du ryger ikke.
Åh, okay. Jeg troede...
Okay.
Jeg ryger åbenbart ikke.
Bare vær dig selv og smil. Øjenkontakt.
Jeg klarer det.
Skal vi prøve med håndtrykket?
Det kommer tilbage.
-Godmorgen. -Hej. Hej.
Bare tag plads her.
-Hun kommer om lidt. -Tak.
CHEFREDAKTØR
ÅRETS REDAKTØR: CATHY BARNES
-Nolan. -Hej.
Vi har kendt hinanden så længe. Kom her.
-Sid ned. -Tak.
Vi troede ikke, du ville komme.
-Har Ava det godt? -Ja, fint.
Fantastisk.
Hun klarer det hele så flot.
Hun styrer huset og mig.
Hun ligner sin mor.
Rachel var altid så ligetil på kontoret.
Men hendes artikler...
Så omfangsrige.
Så mange nuancer.
-Beklager. -Nej, nej, det er okay.
Det er rart at høre sådan noget.
Det er delvist derfor, jeg kom her.
Nå, men jeg tog nogle nye billeder med, som...
Nolan, de har lige underrettet mig.
Udgiveren går ikke med til det.
Hvad?
Dine seneste billeder
har ikke samme niveau som tidligere.
Men jeg har nogle nyere. Hvis du bare vil sige mig...
Nolan...
Jeg ved, du har brug for det.
Men tingene har ændret sig.
Budgettet er stramt.
De går ikke med til det uden god grund.
Pis!
Hej. Undskyld mig. Må jeg tale med dr. Yeboah?
-Ja. Tag plads. -Okay. Tak. Beklager.
Pas på foden.
Denne vej. Sådan.
Denne vej.
Nol.
-Hej. -Hej.
Nej, stop det der.
Lad det ikke gå dig på.
-Kom. Vi får lidt at spise. -Ja.
Hvad er så planen nu?
Ingen anelse. Ingen andre blade vil se mig.
-Du kan låne penge af mig. -Nej, nej. Jeg klarer mig.
-Sikker? -Ja.
Der kommer andre jobs.
Okay.
Hvad skete der med din hånd?
Jeg ved ikke. Jeg...
Jeg blev frustreret. Slog en væg.
Bare glem det.
Er du nu begyndt at slå?
Hvad mener du?
Du mister aldrig besindelsen.
Okay. Okay.
En mere.
-En anden læge? -Ja.
Måske skal vi sige ja til dr. Brooks.
Hun presser på, men måske tog jeg fejl.
Studier er risikable,
men vi prøvede alt andet.
Og hun er den ledende forsker.
Vi burde prøve, ikke?
Du behøver ikke skifte karriere, Nol.
Du skal bare huske, hvem du er.
NEUROLOGISK FORSKNING
Jeg er dr. Yeboah.
Kan hun finde tid til min ven?
Hej. Nolan Wright.
Ja. Hun har en patient nu, men lad mig se.
Mange tak.
Beklager. Jeg må løbe.
Prøv nu bare, okay?
...neuropsykiatrisk afdeling.
Giv en stor hånd
til årets hovedtaler, dr. Lillian Brooks.
Klinisk set er denne mand hjernedød.
Men hjernen er stærkere end som så.
Dette er den primitive visualisering af et minde.
For ti år siden udviklede mit hold denne teknologi
til folk som ham.
Folk efterladt til at dø. Folk, alle havde opgivet.
Spørgsmålet er nu: Kan vi vække dem?
Og det spørgsmål har ført til udviklingen
af vores nyeste udstyr.
Dr. Brooks kan se Dem nu.
Okay. Tak.
Tak.
-Goddag. -Hej.
Kom ind. Tag plads.
"Nolan Wright, 33 år.
Bilulykke for et halvt år siden kostede hustru livet
og gav ham skader på kranium og temporallappen.
Han blev fundet bevidstløs
og forblev i koma i tre dage.
På tredje dag vågnede han
med hukommelsestab."
Det gør mig ondt.
Jeg ved, hvor hårdt det er at miste en elsket.
Men jeg er glad for, De besluttede at komme.
Det er nok frustrerende med alle de læger.
Ja. Men tror De, det her vil kunne hjælpe mig?
Deres hoved lader til at have helet fint.
De burde slet ikke have overlevet.
Lad mig se. De var igennem EMDR...
...neurologisk feedback, kognitiv terapi.
Det er alt sammen fint, men vi går lidt dybere.
Hvad... hvad er det, I gør her?
Før jeg forklarer det,
må jeg bekræfte, Deres minder ikke er helt slettede.
Og hvordan vil De gøre det?
Har De prøvet hypnose?
Okay. Slap nu bare helt af.
Lad musklerne blive et med sofaen.
Lad bare musklerne blive et med sofaen.
Slap af.
Glem alt omkring dig.
Fokuser...
...på det.
Bare hold fokus.
Bare fokuser på det.
Andet er ligegyldigt. Lad det føre dig ind.
Fokuser på midten.
Lad øjenlågene falde i.
Dine øjenlåg...
...bliver tunge.
Lad dem falde i.
Lad dem hvile sig.
Hvad er det her?
Hvem er der?
Det er okay. De er ude igen.
De er færdig.
Hvad så De?
-Hvad gjorde du? -Intet.
Tag ikke pis på mig.
Det var som i mine mareridt.
Der var nogen. Hvem fanden var derinde?
Hr. Wright, De blev bare ført ind
i Deres underbevidsthed.
I alle mine år
har ingen set noget
før efter flere omgange, men De...
At De kunne se noget så hurtigt?
Deres underbevidsthed er aktiv.
Deres hjerne er slet ikke så skadet.
Minderne er der. De ligger dybt nede, men er der.
Jeg tror, jeg kan hjælpe Dem.
Ja.
Jeg må lige overveje det.
Er der andre, der kan hente dig?
Måske glemte din far det igen.
Han er bare lidt sent på den.
Det er alt.
Der er minusgrader. Skal vi ikke vente indenfor?
Det er faktisk fem grader.
Det bliver først frostvejr næste uge.
Ava.
-Jeg er så ked af det. -Nej.
Jeg ved, De har meget at se til, men det er tredje gang.
Sker det igen, må vi underrette børneforsorgen.
Hej. Hør...
Undskyld, jeg glemte det.
De...
...ombestemte sig angående jobbet,
og jeg blev distraheret.
Undskyld, jeg gør dit liv så besværligt, far.
Hvad?
Ava. Ava, hvorfor siger du det?
Du blev sur på mig i går, og du glemte mig igen i dag.
Jeg tænkte, du var træt af mig.
Ava, se på mig.
Ava.
Jeg er slet ikke træt af dig.
Jeg er bare syg.
Okay? Uden dig var jeg helt fortabt.
Det siger du hele tiden.
Jeg må hellere lave mad.
Nej, det behøver du ikke i aften.
Hvem skulle ellers gøre det?
Kender du udtrykket "livet passerer revy"?
Nej.
Mange fortæller om det efter en nærdødsoplevelse.
Man ser hele sit liv for sig.
Jeg mener, det er vigtige minder,
der gentages i et konstant loop.
Så at føre dig ind i de minder
er hele ideen.
Undskyld. Føre...?
Hvad mener du med at føre mig ind i minderne?
Kom med mig.
Vi kalder dette Black Box.
Først hypnotiseres du for at åbne til underbevidstheden.
Denne EEG læser dine hjernebølger og sender data til en processor herinde.
Den processor sorterer de vigtige minder fra
og gør hvert minde til en virtuel oplevelse.
Som et hologram?
Nærmere som en drøm. Du går en tur i dine egne sko.
Det føles ægte.
Målet...
...er at føre dig ind i så mange som muligt,
til du vågner.
Okay. Og hvornår kan jeg se et resultat?
Det kommer an på, hvordan du reagerer.
Måske et par uger.
Okay. Jeg har ikke et par uger.
Jeg må tage mig af min datter.
Hvis vi begge knokler,
kan vi nok fremskynde forbedringerne.
Er du klar?
Okay.
Det kan være voldsomt at blive ført ind og ud af trancen,
så jeg begynder altid med et såkaldt "sikkerhedsrum."
Se det som din kerne.
Et sted, hvor du er tryg.
Hvor intet kan gøre dig fortræd.
Et hemmeligt sted, kun du kan nå til.
Forstået?
-Ja. -Godt.
Vi er klar til at starte. Jeg tæller ned.
Slap af.
Kig ligeud.
Du burde se en markør.
Ja.
Når den bevæger sig, så fokuser på bevægelsen.
Det beroliger.
LOADER HYPNOSE... UDFØR?
Der er intet nu.
Intet laboratorium.
Intet lokale. Ingen stol.
Kun lyden af min stemme og markøren.
Læg mærke til dine fødder,
dine ben,
dine arme.
De bliver tungere. For tunge.
Men det føles godt.
Lad følelsen skylle ind over dig.
Markøren nærmer sig,
du kommer dybere.
Jo dybere du kommer, jo bedre får du det.
Jo bedre du har det, jo dybere kommer du ind.
Om ti sekunder er du i dit sikkerhedsrum.
Ti, ni, otte, syv,
seks, fem,
fire, tre, to, en.
Nolan, er du i sikkerhedsrummet?
Du må guide mig. Jeg kan ikke se noget.
Kan du høre mig?
Ja.
Ja, jeg kan.
Godt.
-Og husk... -Hvad...?
...intet kan gøre dig fortræd.
Men gå ikke ud af døren.
Jeg kan kun hjælpe dig inde i det lokale.
Hører du mig?
Det er vigtigt, du forstår.
Jeg kan ikke få dig tilbage, hvis du forlader lokalet.
Forstået.
Fint. Nu skal du forestille dig et analogt ur.
Når du gør det, burde det dukke op i lokalet.
Herfra går du dybere ind i din underbevidsthed.
Herfra vil vi ikke kunne kommunikere mere.
Når du stiller på uret, ankommer du til et minde.
Fokuser på det.
Koncentrer dig. Lad det komme til dig.
Du kan altid dreje over på et andet minde.
Drej frem for det næste, tilbage for det tidligere.
Hvis du bliver utryg,
trykker du knappen ind, og du vender tilbage hertil.
Forstår du det, Nolan?
Jeg forstår.
Godt. Klar?
Ja. Ja, jeg er.
Så tryk knappen ind og husk.
Rachel.
Jeg har ventet så længe...
Kære venner.
Vi samlet her i dag for at bevidne en hellig ceremoni.
Vi er velsignede
ved at have familier og venner her i dag.
Brudgommen og bruden er beærede over, I kunne være her...
Slap af.
Rolig, rolig.
Du er tilbage.
Et bryllup?
Hvad så du ellers?
Vi var i en gammel kirke.
Der var mange. En 50, 70 mennesker.
-Men deres ansigter var udviskede. -Hvad?
Ja. Jeg skyndte mig væk, da den ting kom.
Den, som du så under hypnosen?
Hvordan så den ud?
Jeg er ikke sikker, men...
Den ligner en person, men bevæger sig sært.
Javel.
Det er nok din hjerne, der prøver at beskytte dig.
Den holder dig fra at huske.
Du må bare huske på, det væsen ikke er ægte.
Næste gang bliver vi lidt længere.
Mindst et ansigt burde vise sig.
Længere?
Derfor har du været syg så længe.
Kan du undgå det, skal vi nok klare det.
Jeg ved, det lyder sært,
når du har talt med så mange læger, men jeg mener det.
Du klarer dig fint.
Alle de detaljer, du allerede har set...
Det er utroligt.
Jeg er opsat på at hjælpe dig.
Presser vi på, klarer vi den.
Men du må stole på mig.
Okay?
Okay.
-Hej. -Hej. Hvordan har du det?
Helt fint. Og dig?
Jeg har det godt.
Min hånd har det bedre. Men Ava er lidt sur på mig.
-Er det til os? -Ja da.
Mange tak. Ava, jeg har en overraskelse.
Kinesisk.
Hvordan går det så?
-Med forsøget? -Det er okay.
-Jaså? -Ja, det er okay.
Jeg vænner mig til det, men...
Jeg... jeg så mit eget bryllup.
Virkelig? Dit...?
Det er jo fantastisk, Nol.
-Det er fremskridt. -Ja.
Jeg husker tydeligt den dag.
I to er den eneste grund til, jeg overvejede at gifte mig.
Var vi altid så lykkelige?
Ja. I var uadskillelige. Så klamt.
Du og Rachel talte altid om jeres 40-års plan.
I havde planlagt alt inden forlovelsen.
Hej, onkel Gary.
Hejsa. Og den lille nuser var det første på listen.
Taler I om planen?
-Ja. Kan du huske den? -Ja.
Jeg får min første bil,
-når jeg bliver 16 et halvt. -Et halvt, ja.
Du slipper ikke, makker.
Hør, Ava...
Det er okay at savne hende.
Det er helt fint.
Kom her.
Det er okay.
Ja, to. Bare... Ja. Tak.
Tak.
-To. -Hvor er vi?
Tak.
Vi kom her, da du var tre år.
Det var mig og mors yndlingssted.
Nu skal du se. Bare hold den sådan her. Okay?
Du kan styre den her.
Tag dig god tid.
Sådan. Sådan. Ja.
Ja, det er okay.
Tak.
-Hvad så? -Lækkert.
Tak, fordi du er så tålmodig.
Okay.
Det smager skønt.
Og du tog intet med til mig?
Hun efterlod knapt nok noget til mig.
-Hvor var I to? -Nise.
-Skønt sted. -Misundelig?
Meget.
Okay.
Undskyld, hvis jeg stopper nu,
vender mine minder så tilbage af sig selv?
Sidst sagde du, du så udviskede ansigter.
Det kaldes "prosopagnosi."
Det er tegn på hjerneskade.
Vi må frem til der, hvor du ser dem.
Så i dag bliver vi længe nok, til du ser et ansigt, okay?
Og hvis det væsen dukker op, så sig til dig selv:
"Jeg styrer mit sind. Ikke omvendt."
Sig det med mig.
Jeg styrer mit sind.
Ikke omvendt.
Så, så.
Så. Så.
Hejsa. Er du okay?
Jeg styrer mit sind. Ikke omvendt.
Husk det nu. "Jeg styrer mit sind. Ikke omvendt."
-"Jeg styrer mit sind." -Ikke omvendt.
Jeg styrer mit sind. Ikke omvendt.
Ved du, hvor du er?
Ja. Undskyld. Jeg...
Det føltes, som om det kvalte mig.
Ville det kvæle dig?
Det er psykogenisk smerte. Dit sind skaber det.
Det væsen vil forsvinde,
men du må nærme dig noget.
Din hjerne kaster alt mod dig.
Hvad så du?
Tja...
Jeg så Ava som baby.
Jeg så min kone.
Jeg...
Okay. Du husker. Det er naturligt.
Patienter overraskes ofte over minderne.
Jeg var i en lejlighed.
Jeg... ved ikke, hvordan jeg vidste det.
Jeg vidste bare, hvor alt var.
Og så vidt jeg ved,
har min kone og jeg kun boet sammen i mit hus.
Men husk på, at maskinen trækker fra underbevidstheden.
Måske har du været der engang.
Måske for at tage billeder?
Nej, nej. Det virkede mere bekendt.
Så du ansigter denne gang?
Okay.
Det er okay. Du nærmer dig. Hold ud.
Doktor?
Jeg tænkte lige på dig.
Jeg har kun to minutter.
Hvad er der?
-Nol? -Skændtes Rachel og jeg nogensinde?
Hvem gør ikke?
Men aldrig noget seriøst.
Du kom tit for sent til ting.
Udviklede det sig aldrig?
Hvad spørger du om?
-Nol? -Har jeg...
...slået hende?
Nol, det kan du ikke mene. Seriøst?
Du slog en væg, og nu tror du, du er Bobby Brown?
Det er du ikke.
-Sikker? -Ja, det er jeg.
I college
ville du ikke engang se boksning.
Okay? Du er ikke en slagsbror.
Ikke for noget, men du var altid konfliktsky.
Du var en svagpisser.
Det er ikke sjovt, Gary.
Okay. Hør...
Sæt dig nu lige ned et øjeblik, okay?
Hvad skete der?
Kan du... kan du huske noget?
Under terapien
var vi i en lejlighed,
og Ava var en baby og...
Vent, en lejlighed?
-I dine minder? -Ja.
Ja. Boede vi i lejlighed?
Tja, jeg var i Palo Alto, da Ava blev født,
så måske, men jeg tror det ikke.
Nol, hvad tænker du på?
Okay. Ser du...
Stedet virkede bekendt.
Og dr. Brooks siger, maskinen viser minderne nøjagtigt.
Du hallucinerer nok bare.
Husk på, du fik en alvorlig hovedskade.
Hjernerystelse.
Det er ingen joke.
Og du har meget at se til med Ava og arbejde
og minder om Rachel.
Det hele bliver rodet sammen heroppe.
Okay?
Rachel ville have sagt det, hvis der skete noget.
Hun var som en søster.
Hun ville ikke skjule sådan noget.
Fokuser på Ava.
Okay?
-Okay? -Okay.
-Fint nok. -Okay.
Far.
Hej.
-Hejsa. -Smil og vink.
Bare smil og vink.
Okay.
Lad os prøve.
-En dag. -Ja.
Du er ikke så lille.
Men det gør du altid.
Okay.
Okay. Sådan?
Gik det godt hos dr. Brooks?
Ja. Fint.
Hvad skete der?
Jeg så dig som baby.
Hvordan så jeg ud?
Ansigtsløs.
Det er uhyggeligt, far.
Hør...
-Kan vi lige holde ind et sted? -Ja.
Har du en adresse? Jeg er sulten.
Vi er tæt på. Jeg kan fornemme det.
Far! Far!
Det er jeg ked af. Vil du med?
-Ja. -Vil du med? Okay.
Kom så her.
Elevatoren er hernede.
Far? Far.
Hvad sker der?
Bare vent et øjeblik. Okay?
VELKOMMEN
STUDIEGRUPPE ÅBENT HUS
-Ja? -Hej. Beklager forstyrrelsen.
Det må du undskylde, søde.
Jeg håbede, jeg lige kunne tale med din mor.
Det er jeg virkelig ked af.
-Boede vi her? -Kom så. Nej. Kom.
Kom så.
-Virkelig? Åh, gud. -Ja, virkelig.
Okay, fint. Jeg ved ikke, hvorfor jeg skriver adressen ned.
-Det er latterligt. -Kom nu. Tak.
Hør nu her. Du ville ikke gøre Rachel fortræd.
Måske var jeg hende utro.
Okay, stop. Kom her.
Du var en god og trofast ægtemand.
Det ville du aldrig gøre.
Du ville gøre alt for hende.
-Du ville kun have dem. -Jeg er ikke sikker.
Jo. Okay?
Uanset hvor hårdt det var på arbejdet
eller med andre ting,
sørgede du for at have tid til dem.
Det ville du aldrig sætte over styr.
Hør nu på mig.
Se på Ava.
Se, hvordan hun kigger på dig.
Det kræver sin mand
at holde en lille piges mod oppe efter alt det her.
Det gjorde du. Ikke mig eller lærerne.
Dig, okay?
-Nol, hvad kræver det? -Okay, du har nok ret.
Du har ret. Mange tak. Jeg er sent på den.
-Vi snakkes. -Det er helt fint. Okay.
-Ring til mig. -Vi ses.
Jeg finder tiden.
NEUROANALYSE BILULYKKE - HOVEDSKADE
RESULTAT ATYPISK MÅ UNDERSØGES NÆRMERE
FLERE ANALYSER OG PRØVER ANBEFALES
ANALYSE IKKE FYLDESTGØRENDE
SNC ANBEFALER FLERE PRØVER
PATIENT: WRIGHT, NOLAN
SYGEJOURNAL
I KOMA VED ANKOMST BLEV OPERERET
MULIGVIS HJERNEDØD
EVALUERES HOS NEURO
KOMMER TIL BEVIDSTHED
Du ser mere afslappet ud.
Ja.
Nu går vi efter et ansigt.
Men fokuser, hvis du ser det væsen.
-"Jeg styrer mit sind..." -Ikke omvendt.
Jeg ved det.
Ja, livet byder på udfordringer,
men styrken i jeres bånd
vil beskytte jer mod livets uvejr.
Prioriter altid forholdet.
Ringen er et symbol på båndet...
Ikke i dag.
-Hej, dr. Reed. -Hej. Er din ven okay?
-Jeg så ham hos dr. Brooks. -Ja, ja.
Jeg prøver at finde ud af noget
fra den aften.
Jeg forstår ikke, hvorfor han vågnede.
Han var heldig.
Det siger alle lægerne, men...
Kan du huske, hvad der skete?
Lad mig se...
Undskyld mig.
Efter jeg tilså ham, havde dr. Brooks stuegang,
og hun tjekkede ham.
Så dr. Brooks ham den aften?
Ja. Hun var den eneste, der ikke opgav ham.
-Javel. -Hun tog ham med ind.
Da han kom ud, var han vågen.
Ind på laboratoriet?
Ja. Han var heldig, hun var der.
Jeg må tale med dr. Brooks.
Hun er hos hr. Wright.
Hvor længe? Der er gået lang tid.
Jo længere det tager, jo bedre går det som regel.
-Bed hende om at ringe. -Okay.
Tak.
Hej. Hvor er du? Hvad sker der?
Det er ikke Nolans minder.
De er mine.
De har altid været mine.
Hej.
Jeg er mæt.
Mor?
Thomas?
Men hvordan?
Hvordan?
Husker du det?
-Mor? -Gudskelov husker du det.
Du husker det.
Mor?
-Hvad gjorde du? -Rolig.
-Nej. -Du er okay.
-Hvad gjorde du, mor? -Sæt dig.
-Hvad gjorde du, mor? -Thomas...
Jeg beder dig, Thomas.
Kom nu her.
Sid ned.
Åh, Thomas.
Du faldt ned ad trappen og kom herind.
Du var i live, men det var for sent.
De prøvede alt.
De brugte en EEG.
Jeg downloadede din data
og ventede på den rette patient, der kunne få din bevidsthed.
Jeg havde lavet forsøg med det
og håbede at kunne gøre det rigtigt.
Vent nu lidt.
Så det er projektet, du talte om.
Hvordan...? Hvor længe...?
Hvor længe var jeg væk?
To år.
Okay. Okay, okay.
Hvorfor lige ham her?
-Hvorfor Nolan? -Det var skæbnen.
Han var hjernedød efter en bilulykke.
En perfekt mulighed.
Han var den rette.
Jeg anede ikke, om det virkede,
før du tog fat i min hånd.
Da vidste jeg, du var derinde.
Du kunne ikke huske alt, men din hjerne
skulle lige tilpasse sig.
Jeg håbede, du ville huske alt,
men nej.
Så jeg måtte have dig ind
og bruge Black Box til at klare de løse ender.
Så... jeg har ikke hukommelsestab?
Din hjerne tilvænnede sig bare.
Mor...
Mor, hvad...?
Hvad forventer du...?
Hvad forventer du af mig? At jeg spiller ham?
Nej.
Ashley.
Du har fået en ny chance.
Nu kan du gøre det godt igen.
Både med Ashley og din hustru.
Nu kan du blive den far og ægtemand, du burde være.
Hvad med Ava?
Hun er ikke din datter.
Er alt okay?
Ja. Hvorfor?
Du virker trist.
Det er jeg ikke.
Fint. Så er alt okay.
Husk mig.
Hallo.
-Hvad laver du? -Mad, far.
Røg du?
Far, jeg sagde jo, du ikke røg.
Hvad med wok?
Det elsker du?
Fint. Så skal vi lige handle ind.
Opskriften siger, vi skal bruge bønnespirer.
-Lad os droppe det. -Hvad?
Ja, jeg må tale med dig om noget.
Vi må nok hellere køre hjem.
Hvad?
Er alt okay?
Du må bo hos Gary et par dage.
Vent, hvad? Hvorfor?
Det er ikke sikkert hos mig.
Hold nu op, far. Du er okay.
Hvad vil du spise? Hvad hvis du sover over dig?
Kan du ikke få medicin?
Far, hold nu op.
Vi har klaret os fint,
-og nu vil du dette? -Stop så!
Stop så, for fanden!
Jeg er en voksen mand.
Bare...
Bare stol på mig, okay?
Du sagde, det kun var et par dage.
Skynd dig nu. Det er sent.
Lad mig. Lad mig.
Okay. Vi ses snart.
Okay.
-Brug for hjælp? -Nej.
Okay.
Øjeblik, okay?
-Nol. -Hvad?
Jeg hørte, dr. Brooks tilså dig, da du var i koma.
Okay.
Okay? Virker det ikke underligt?
Jeg ved ikke, hvad der sker, men måske har det noget at gøre
med de falske minder, du ser.
Du ser lidt slidt ud. Vil du ikke med ind?
Jeg er bekymret for dig. Bliv nu her hos os.
Tak, men jeg har brug for lidt tid alene, så...
Jeg må bare være mig selv lidt.
Være dig...? Uden Ava?
Du vrøvler. Lad os nu tale om det.
Det er bare et par dage.
Jeg må have lidt tid.
Jeg beder dig.
Okay.
GLEM MIG IKKE
Jeg tilkalder snart politiet.
Vent, vent, vent. Miranda. Miranda?
Kender du mit navn?
-Hvordan? -Jeg... Undskyld.
Jeg... gik i skole med din mand.
Vi... vi læste biologi sammen.
Jeg har aldrig mødt dig.
Nej, vi... vi...
Jeg ved ikke...
Efter studiet
havde vi forskellige planer
og drev fra hinanden.
Men han...
Han fortalte om, da han mødte dig.
Han...
Han sagde, han var så heldig.
At du var så tålmodig med ham.
Og jeg ved,
det var svært for ham at komme ind på medicin.
Han sagde, det var pga. dig,
han ikke droppede ud.
Så...
...hvad vil du?
Tja, jeg ville bare...
Jeg flyttede til nabolaget og ville hilse på.
Okay.
-Hvad hedder du? -Er maden klar?
Næsten.
Øjeblik.
Har du lavet lektier?
-Men, mor... -Ingen surmuleri.
-Kom så. -Jeg gider ikke.
-Det ved jeg, men kom så. -Men maden...
Mad er vigtigere end lektier.
Jeg må spise først.
-Færdig? -Nej.
Så bliv færdig, okay?
-Okay. -God pige.
Undskyld, jeg...
Rart at møde dig,
men jeg må lave mad og tage mig af hende, så...
Ja, ja. Hør, undskyld.
Har du et øjeblik?
Nej, faktisk ikke.
Jeg... jeg beklager.
Det tager kun et øjeblik.
Jeg beder dig.
-Sid ned. -Ja.
Jeg må lige slukke komfuret.
Nå...
Hvad er der så?
Husker du min...?
Hans mor, dr. Brooks?
Selvfølgelig.
Men vi er ikke...
...på talefod.
Skete der noget med hende?
Nej, nej, nej.
Okay, kan du...?
Kan du huske drømmeprojektet, hun altid talte om?
Hun ville bruge hjernebølger
til at genskabe folks bevidsthed.
Ja. Noget digitalt voodoo-vås.
Nej, ikke voodoo.
Okay.
Og hvad så?
Okay.
Okay, det...
Jeg... Det er svært at forklare.
Jeg forstår det heller ikke, men...
Det virkede. Det lykkedes.
Hvad?
Hvad hedder du egentligt?
Thomas.
Ligesom ham?
Miranda...
Jeg er Thomas.
Du må hellere gå nu.
-Du må gå nu. -Vent, Miranda.
-Miranda... -Jeg tilkalder politiet.
Okay.
Det tapet...
Du hadede det tapet,
men jeg ville beholde det som en påmindelse om, vi skulle videre.
På vores første date
var der 35 grader, og du havde sweater på,
da du ikke havde andet rent tøj.
Når du blev nervøs...
...tog jeg din hånd...
...og skrev med mine fingre:
"Okay."
Det lykkedes hende.
Så...
...hvem er det her?
Åh, han er borte.
Hjernedød. Det er en transplantation.
Jeg forstår ikke. Det...
Borte? Hvordan? Hvad...?
Jeg forstår det heller ikke helt, men...
...det er rigtigt.
Jeg er her.
Det er sindssygt, men virkeligt.
Så...
Overtager du så bare hans plads?
Måske, men...
Jeg...
Jeg tænkte, vi kunne...
...få en ny chance.
Jeg kunne rette op på tingene.
Jeg...
Jeg gør dig ikke fortræd...
...mere.
Jeg vil bare prøve igen.
Prøve forfra med dig.
Hvor er mit Orlando-billede?
Jeg...
Hvor er...?
Hvor er billederne af mig?
Min stol? Min bogreol?
Jeg begik nogle fejl, men du fjernede alt om mig?
Du må hellere gå.
Okay.
Jeg døde derude.
Forstår du? Jeg døde.
Og nu er jeg her.
Jeg døde,
og nu er jeg her.
Betyder det intet for dig?
Nej, selvfølgelig ikke.
Det er altid min skyld.
Jeg kan ikke lige nu.
Nå, du...? Du kan ikke lige nu?
Hvornår passer det dig bedre?
Nej, stop.
-Nej. -Rør mig aldrig igen.
Nej.
Jeg beder dig.
Hun er også min datter.
Nej, stop. Nej, nej.
Hvor er du? Ava?
Hvad skete der?
Hvad sker der? Nol?
Du bløder. Hvad skete der med dig?
Hov, Nol! Stop!
Du skræmmer os! Nol!
Tag ikke... Nol!
Vent! Lad mig hjælpe dig!
Mor, sig noget.
Sig noget. Mor.
Hvad...? Hvad er der galt med mig?
Hvorfor endte jeg foran Ava?
Fald nu lidt til ro. Jeg tænker.
Er du sikker på, du så den tingest?
Ja.
Det er dit sind.
Det er ligesom i Black Box.
Det vil beskytte dig.
Det førte dig til det sidste sted, du var tryg.
Okay, i maskinen, men...
...hvordan kom det herud?
Fortæl, hvad der skete.
Hvor er Miranda og Ashley?
-De smed mig ud. -Hvorfor...?
-Allerede? -Jeg var ikke...
Jeg gjorde intet, okay?
De bestemte sig. De vil ikke kendes ved mig.
Hør nu her.
Nej, det starter her.
Lige her.
Det her er så stærkt.
Stærkere end du tror.
Derfor tager det over.
Fordi du tillader det.
Thomas, tag styringen over dit liv
og bliv den læge, du burde være.
Den far du burde være.
Manden, folk forventer, min søn er.
Vil du være som din far?
Glemt.
Udslettet.
Sid ned.
Du har ringet til dr. Lillian Brooks.
Vi kan ikke komme til telefonen nu...
Ava, må jeg lige låne den?
Ja.
Tak. Bare rolig. Det hele skal nok ordne sig.
-Okay. -3030 Green Road.
Det var der, mig og far var.
-Virkelig? -Ja.
SØN AF ANERKENDT LÆGE DØR EFTER FALD
Et fald.
Brooks.
Så skaffer jeg mig af med den...
...er alt godt?
Tænk på det som en virus og dræb den.
Det stopper de traumatiske ting, der sker i din krop.
Men jeg ved ikke, om det kan skade dig.
Hvor er det?
Det finder dig.
Vælg dit eget sikkerhedsrum.
Okay.
Mor.
Mor, det er Nolan.
Det er dit sind, der prøver at holde dig tilbage.
Husk, hvad du kom for.
Nej.
Jeg beder dig.
Få mig ud, mor.
Fint.
Ti, ni...
...otte, syv...
...seks, fem...
...fire, tre...
Far!
-Nol! -Hvad laver du?
-Hvad? Hov. -Lad ham være.
-Vent. -Nej, nej, nej!
Nej, rør ham ikke.
-Hvad? Hvad? -Rør intet. Han er derinde.
Far, hører du mig? Jeg er her!
Far, kan du høre mig?
Jeg er her.
Lad hende arbejde. Kom. Sæt dig her.
Vi vil ikke gøre ham fortræd.
Jeg tæller ned igen.
Klar?
Mor, det er virkelig ham.
Stop så og fokuser. Det er det ikke.
Jo. Han er stadig i live.
Hvorfor prøver jeg?
Uanset hvor meget, jeg ofrer mig,
så er du ikke klar.
Aldrig klar.
Tæl mig ud.
Ti, ni,
-otte, syv... -Stop, far!
-Stop! -Nej! nej!
Du tvang mig til det.
-Du tvang mig til det. -Far! Stop!
Rør hende ikke!
Hvad sker der?
Svar mig, søn.
-Er alt okay? -Kom nu, far.
-Vi er her! Far! -Vent.
-Er alt okay, far? -Vent lidt.
-Far! -Ava, vent lidt.
-Jeg tæller dig ud. -Kom nu, jeg er her!
-Nolan. -Ti, ni,
-otte, syv... -Nol?
Kan du høre mig?
-...seks, fem... -Hvad gjorde du?
-...fire, tre... -Han må på intensiv.
...to, en.
-Far. -Vent, Ava.
Kom nu.
Far.
Far?
Nol?
Thomas.
Far.
Kom nu.
Slip.
Nol.
Alt okay?
Nej. Noget er galt. Vi må prøve igen.
-Kom nu. Nej... Væk! -Stop. Stop!
Dit lægeløfte.
Kom nu.
Lad mig hjælpe dig.
Lad os få dig ud. Kom så. Kom så.
Kom så.
-Vent! -Stop.
Du er færdig.
Hejsa.
-Hej, far. -Hej.
Har du det godt? Åh, se lige dit hår.
Hent en bog, så læser jeg for dig.
-Okay. -Ja?
AFDELINGSLEDER AFSKEDIGET EFTER SKANDALE
Hvad læser du?
Ikke noget. Kom.
-Resten af bøgerne? -Ja.
LOADMINDE(BEGYND()+INDEKS, V)
OPBYG OPBYGGER... BLACKBOX_TEST_158...
HJERNEBØLGE-FIL?
LOAD HJERNEBØLGER? (J/N)
Thomas?