Man är aldrig så levande som när man är tonåring.
Ens hjärna är full av kemikalier
som kan förvandla ens liv till ett äventyr av episka proportioner.
Ett A-minus känns som Nobelpriset,
en ensam lördagskväll är en hel evighet av isolering,
och ens projektpartner blir ens livs stora kärlek.
Men när jag började sista året
hade ändå ingenting intressant eller anmärkningsvärt
någonsin hänt mig.
Jag var tacksam för det liv jag hade.
Jag hade mina bästa vänner. Bägge två...
Lugn. Du fixar det.
...föräldrar som träffats
och blivit förälskade när de var i min ålder,
och mitt skrivande.
Skrivandet har alltid varit min passion,
vilket också var orsaken till att jag siktade på
att bli redaktör för skoltidningen.
Jag sökte en plattform för att kunna uttrycka vem jag var
och hur jag såg på världen.
Men en plattform var meningslös
såvida jag inte hade något att säga.
Och det hade jag inte,
för jag hade aldrig varit med om nåt som var värt att skriva om.
Samma dag som jag fick reda på jobbet
hände äntligen något.
KÄRLEKSSONAT XVII AV PABLO NERUDA
JAG ÄLSKAR DIG SOM MAN ÄLSKAR VISSA MÖRKA SAKER,
I HEMLIGHET, MELLAN SKUGGAN OCH SJÄLEN
Hej på er. Tack för att ni kom.
-Stig på, bara. -Båda två?
Ja, det vore kanon. Kom in, bara.
Grace har precis flyttat hit från East River,
där hon skrivit för Gazette i två år.
Ni besitter båda ett fantastiskt djup för er ålder.
Därför tror jag också att ni skulle bli
en verkligt dynamisk chefredaktörsduo.
-Nej. -Förlåt?
En gång till?
Jag vill inte bli redaktör.
Men tack ändå.
Du.
-Varför nobbade du? -Va?
Varför nobbade du?
-Varför bryr du dig? -Va?
Varför bryr du dig?
Det gör jag inte. Det är väl bara en bra chans för en skribent.
Jag fatta bara inte varför nån skulle nobba.
Ligg inte sömnlös över det.
Skit också.
Vad?
Nu missade jag bussen.
Kan du inte gå?
Nej. Eller, det kan jag väl. Men det är långt.
Det är därför jag tar bussen.
Jag bor här borta.
Jag har bil.
Jag kan skjutsa dig, om du vill.
Verkligen?
Tack.
Så du gillar "Nehrada"?
Neruda.
Jag läste bara en strof,
men den var väldigt vacker.
Tycker du?
Ja. Gör inte du?
Jag tror väl snarare att det är sånt folk säger
när de läser en dikt de inte förstår.
100 KÄRLEKSSONATER
Läs ut den.
Och berätta sen om du tycker likadant.
Häftigt ställe.
Varför promenerar du till skolan om du har bil?
Jag gillar inte att köra.
Har du körkort?
Ja.
Vilken bra låt.
Bor du i ett sånt här hus men har ingen bil?
Mina betyg är väl inte tillräckligt bra än för nån bil, så...
Tack så mycket.
Ses vi imorgon?
Okej.
-Henry. -Läget, Suds?
Kom du precis hem eller nåt?
Nej, jag skulle just dra.
Jag är sen.
Så vem är tjejen?
-Vilken tjej? -Den som skjutsade hem Henry.
Fick du skjuts hem av en tjej?
Hon lät bilen stå och gick iväg.
Spring.
När var det du skulle flytta ut nu igen?
Ignorera henne.
Hon har förklarat krig mot kärleken.
Nej, bara mot otrogna idioter.
-Träffas ni idag? -Jisses.
Han är min handledare, mamma.
Vi kommer att träffas flera gånger idag.
Så hur kändes det att vara tillbaka?
Bra. Ja, bra.
Fick du det?
-Ja, det gjorde du. -Snyggt jobbat.
Grattis, älskling.
Snyggt.
Okej, jag måste dra. Jag älskar er.
Så vem är tjejen?
VISA SAMTLIGA RESULTAT FÖR GRACE
ALLA FOTON ÄR PRIVATA
"Jag älskar dig inte som om du vore en ros,
topas eller bukett nejlikor som föder elden.
Jag älskar dig som man älskar vissa mörka saker,
i hemlighet, mellan skuggan och själen."
"...skuggan och själen."
"Jag älskar dig som blomman som inte blommar,
men som inom sig bär, dolt,
dessa blommors ljus."
"...tack vare din kärlek lever den i skuggorna inom mig..."
"...den åtsittande doft som reser sig från jorden.
Jag älskar dig utan att veta hur, när eller ens var.
Jag älskar dig rättframt utan problem eller stolthet,
på ett sätt där vi smälter samman,
så nära att din hand på mitt bröst är min."
"Så nära att din hand på mitt bröst är min.
Så nära att dina ögon stängs när jag drömmer."
Jag har ingen aning om vad du har sagt,
-men det funkade. -Va?
Jag tror att tidningen kommer att göra henne gott.
Vi ska göra fyra nummer,
det första i november, det sista i juni.
De första tre är generella tidskrifter,
rubriker, sport, reportage, sådant.
Men det är i det sista numret som vi blir kreativa.
Med hjälp av gruppen ska Henry utse ett tema
som ni får fritt spelrum att utforska
efter eget huvud.
Detta sista nummer blir denna grupps arv,
en chans att dela med er av era samlade insikter
till kommande elever.
Jag menar inte bara de fyra år ni har tillbringat
inom denna skolas fyra väggar,
jag tänker större än så.
Jag menar helheten i de 17 år ni har tillbringat på planeten.
Sist men inte minst har Grace här
anslutit från grannskolan, East River Preparatory,
och kommer att bistå Henry i redaktionella frågor.
Här ser ni vad Kyle och hans grupp gjorde
som sistanummer förra året.
WEST RIVER RECORD UTTRYCK
Förlåt, men Kyle suger.
Mycket konstruktivt, La.
Okej...
...förra årets sista nummer sög faktiskt.
Okej.
Jag vet inte hur du ser på...
Jag skriver inget.
Vill du säga nåt kan du säga det själv,
så hjälper jag dig med redigering, design och...
Designen sköter jag.
Okej, allt förutom design, då.
Bara inget skrivande.
Och så är jag biträdande redaktör.
För du tycks helt klart ha jobbat hårt för detta,
så det bör få vara din baby.
Cora verkar vara tänd på dig igen.
Vad är det med henne?
Hon gör typ grimaser mot mig, skrattar åt alla mina skämt,
det känns som nån stor luftficka
binder oss samman, och den är typ fylld med marshmallows,
gelébjörnar och, fan, bubbelgum och glitter,
och om jag äter av det,
så får jag hål i tänderna igen, och så får det inte bli.
Snygg metafor.
Tack. Det uppskattas.
-Du, Grace. -Hankard.
-Vår buss! -Hankard!
Jag hann aldrig berätta
att jag läste klart dikten.
Och... ja.
Den är fortfarande vacker,
men inte på det där normala, skitsnacksaktiga sättet.
Vilket jag också tycker
är diktens tema, för
Nerudas kärlek till henne stammar inte ur
solsken, rosor och andra klichéer.
Den stammar ur hennes... brister,
hennes defekter, mörkare platser...
-Hankard! -...den stammar ur...
Sluta ragga!
...den hon har potential att bli
och inte ur den hon är.
Så jag vet inte.
Med andra ord, "vacker" på det sättet, liksom.
Du kommer att missa bussen igen.
Jag ser dig nog.
Vad gör han?
Kan man få skjuts en gång till?
Visst.
Tack för att jag fick köra hem mig själv igen.
Vart går du? Varför går du?
Vilka är dina färger? Vilka är dina sinnesstämningar?
När jag ser dig, vänder jag mig om. Att få känna dig är min längtan.
Du! Vem hämtade egentligen din bil?
Okej.
-Hejdå. -Herregud,
-jag dör när non talar spanska. -Vill du inte kolla läget?
Varför? Så hon kan ignorera mig igen?
Vi ses.
Ses.
Hejdå.
Skit också.
Vad betydde det där ljudet?
När vi
är småirriterade, låter vi så.
Jag vet inte.
Kan du skjutsa mig idag?
Du vill inte komma in
och hänga en stund eller så?
Det går inte idag.
Okej.
-Då ses vi väl imorgon, då... -Okej.
Henry?
Vi ses här klockan sex.
Okej.
Ja, jag... Vi ses här klockan sex.
Ja.
Ta med en brödlimpa.
Vad hände med din bil?
Den står hemma hos mig.
Körde du tillbaka för att sedan gå hit?
Vi behöver den inte.
Kom nu.
På 1800-talet var det ett bomullsspinneri,
och sen...
...sen tillverkade de plastflaskor innan det stängdes ner 1989.
Du måste vara tyst.
Du skrämmer bort dem.
Kom.
Har du nånsin haft en flickvän?
Nej, inte direkt.
Varför inte?
Har du nånsin haft en pojkvän?
Nej.
Så vad är problemet?
Jag vet inte.
Jag är inte särskilt bra på sånt här.
Du skriver ju.
Ja, just precis.
Jag skulle säkert kunna gå hem
och skriva ihop en text om varför jag aldrig haft nån flickvän,
typ en uppsats eller nåt.
Så du måste redigera allt.
Det är inte redigering.
Att skriva tror jag hjälper mig...
...att förstå mig själv, för... Eller, jag vet inte,
ofta vet jag inte riktigt vad jag känner inför nåt
förrän jag suttit ner och verkligen funderat.
Inte för att du har berättat så mycket om dig själv heller.
En del av min sjukgymnastik bedrevs i en bassäng.
För nio månader sen
fick bilen sladd i en kurva,
träffade barriären och välte.
Inte för att det spelar nån roll.
När jag ser det där
påminns jag om
att folk bara är aska efter döda stjärnor.
Vi är bara en samling atomer som
samlas under en kort tid
för att sedan... falla sönder.
När allt detta är över
och vi åter upplöses till ingenting...
...börjar vi om från noll.
Det är som att få alla sina synder utraderade.
Säkert att du inte vill skriva för tidningen?
Vilka synder vill du få raderade?
Jag har varit ligist.
Har du gjort det där?
När jag var 14.
Är det på latin?
Vad betyder det?
Jag är trött.
Jag ska nog... gå hem.
Ska jag...
Hittar du tillbaka?
Ja.
-Är du okej? -Jadå.
Tack för att du hängde på.
Visst. Alltid.
Varför är du vaken?
Jag bara jobbar på en grej.
Var det den där som morsan och farsan gav dig på din födelsedag?
Sluta... den är inte torr än.
Så känslig man kan vara, då.
Det är faktiskt en underlig hobby för en 17-årig kille.
Visste du att hjärtekross triggar
samma områden i hjärnan som fysisk smärta?
När jag tänker på hur han lämnade mig
skickar min hjärna en ångestsignal till mitt nervsystem.
Det ökar mitt blodtryck och min puls,
och jag får ont i bröstet.
Det händer just nu.
Ska jag hämta mamma?
Gud, nej.
Jisses.
Henry.
-Vad står på tur? -Visst, ja.
Jag tänkte att vi alla kunde
lägga fram lite temaförslag inför sista numret.
Lika bra att ta tjuren vid hornen.
Vad sägs om ett flummigt Alice i Underlandet-tema?
Som om vi alla tagit LSD
och gått ner i kaninhålet.
Grymt. Jag diggar det.
Grace?
Vad?
Några idéer?
Jag vet inte.
Inga alls?
Nej, det är vad "jag vet inte" betyder.
Kan jag gå på toa? Jag måste kissa.
Givetvis.
Bara fråga henne vad problemet är.
Det känns inte som jag känner henne tillräckligt bra än.
-Jag vet inte. -Du borde stalka henne.
-Va? -Ja.
Du vill väl veta vart hon tar vägen?
Tänk om hon hänger med sin kille?
Jag tänker inte stalka henne.
Jag kanske letade efter dig.
Jag skulle uppenbarligen inte träffa dig.
Det kändes bara märkligt
att vilja berätta för dig...
"ATT LEVA I ANDRAS HJÄRTAN ÄR ATT INTE DÖ"
DOMINIC SAWYER EAST RIVER BILOLYCKA
TONÅRING OFFER I DÖDLIG OLYCKA
DEN TONÅRING SOM OMKOM I OLYCKAN HAR IDENTIFIERATS...
DOMINIC SAWYER, 17, AVLED OMEDELBART
Undervisningen vid East River high school ställdes in
sedan eleven Dominic Sawyer förlorat kontrollen över sin bil
och krockat med en barriär. Enligt polisen skadades medpassageraren.
Den lovande quarterbacken med proffspotential beskrivs av coach Baker
som "en av de smartaste, snällaste och mest talangfulla
skolidrottare jag nånsin sett."
VISSA FÖDS STORA ANDRA UPPNÅR STORHET - WILLIAM SHAKESPEARE
VI VET BARA ATT VI INGET VET LEO TOLSTOY
ATT DEFINIERA ÄR ATT BEGRÄNSA - OSCAR WILDE, DORIAN GRAYS PORTRÄTT
"JAG ÄLSKAR DIG SÅ MYCKET ATT INGEN DEL AV MIG FÖRMÅR PROTESTERA"
Skulle du kunna tänka dig att diskutera
-lite tematiska upplägg? -Välj du, det spelar ingen roll.
Okej.
Ska vi typ...
Ska jag läsa upp mina alternativ, eller...
Det spelar verkligen ingen roll.
Jag fick just en ny artikel från Jade,
så jag tänkte redigera den.
MUZ HAR SKICKAT ETT MEDDELANDE.
ELKS SÅG GRACE PÅ IDROTTSPLATSEN HON GJORDE FETT MÄRKLIGA SAKER
BÄST DU STICKER DIT MANNEN
Jag tänkte lägga här, men istället lägger jag här.
Kan jag låna bilen, pappa?
Visst. Vart ska du?
Jag vet inte. Ingenstans.
Så vart ska du?
Det är inget korsförhör.
Fast det känns så.
Du ber oss att låna dig vår bil,
och vi ställer en enkel fråga tillbaka.
Okej, jag... Jag vet inte, jag drar väl hem till Muz.
Får jag nycklarna? Ni använder den inte ens.
Du har rätt till ett privatliv,
om det är nåt du inte vill berätta, säg det.
Men förolämpa oss inte genom att ljuga.
Du står över sånt.
Du kan ta en Uber.
Va? Nej, jag har inget kreditkort.
Då får du väl gå till fots.
Helvete!
HALLÅ, HENRY HÄR. ÄR DU OKEJ? DU VERKADE LITE UR BALANS IDAG
JAG MÅR BRA NU TACK
KAN VI SES PÅ BIBLIOTEKET IMORGON? JAG HAR EN IDÉ...
SES DÄR :)
-Hej. -Hej. Läget?
Jag kunde inte somna igår,
så jag läste igenom mrs Kleins kursplan,
och noterade en intressant trend.
-Kolla. -Okej.
DEN UNGE WERTHERS LIDANDEN
ROMEO OCH JULIA
Ja...
RÄDDAREN I NÖDEN
Handlar alla om unga människor?
Och alla involverar självmord.
VANLIGA MÄNNISKOR
Romeo och Julia begår självmord.
Werther skjuter sig.
Holden överväger självmord.
Conrad försöker genom att skära sig i handlederna.
Var det sånt här du funderade över igår kväll?
Ja.
-Är det normalt? -Herregud.
Vad då?
Du...
Du har varit lite nere den här veckan,
-så det känns lite läskigt. -Okej.
Hur ska jag förklara?
Fundera över vad det innebär att vara tonåring.
Okej? Dina föräldrar pressar dig att lyckas.
Dina vänner pressar dig
att göra skit du inte vill.
Sociala medier pressar dig att hata din kropp.
Sånt är svårt, även om du är en ordentlig tonåring
-från en bra familj. -Okej.
Föreställ dig nu att du inte kan vara med den du älskar,
precis som Romeo och Julia, eller Werther,
eller att du förlorar den du älskar,
som Holden eller Conrad.
Det finns en anledning till att alla författare,
från Shakespeare till Salinger, som skriver om unga människor
inte kan undvika sanningen, att...
...det är så smärtsamt att vara ung
att det nästan blir för mycket.
Är du typ...
...självmordsbenägen, eller...?
Nej. Gud, jag menar...
Jag tänker inte ta livet av mig.
Men har jag funderat över hur det skulle vara att
inte finnas till?
Ja.
Jag säger det inte lättvindigt, utan för att
skiten blir ännu värre om man döljer den och inte talar om den.
Den borde talas om.
All vår skit bör talas om.
Tonåren är ett... limbo.
Man befinner sig nånstans mellan att vara barn och vuxen,
och världen säger åt en att vara mogen
och att uttrycka sig, men så fort man gör det
säger den åt en att hålla tyst.
Saken är den
att vuxna bara är ärrade barn som haft turen
att ta sig ur limbot vid liv.
Och därför...
...borde temat för sista numret bli "Tonårslimbo".
Henrys syster studerar till att bli neurokirurg,
och hon förklarade att tonårshjärnan genomgår
en uppgradering innan den utvecklas till en vuxenhjärna.
Uppgraderingen är typ en explosion i kopplingar
och synapser i takt med att vi klurar ut vad som är rätt.
Eller fel.
Vad vi gillar och ogillar.
Vem vi vill vara.
Varje enskild sida i numret
är en hjärna som försöker utvecklas och bli klok på sig själv,
tills den slutligen är ute ur limbot.
Fett grymt.
Grymt.
Okej. Schysst.
Så jag tänkte att vi skulle
starta en sorts diskussion kring vad vi är förvirrade över,
eller vad som skrämmer oss.
Finns det kanske saker
djupt inom er som ni är rädda att...
Har du nåt själv?
Ja, jo, det har jag, men jag tänkte...
...jag tänkte skriva det... Så...
När Mike Johnson begick självmord för några år sen
insåg jag att jag hade kvar...
...en porrtidning som han gav mig när vi var typ 13,
och som han stulit ur sin fars samling.
Och...
Jag vet inte.
Det känns heldumt,
men... Det skrämde mig.
Jag kunde inte sova om nätterna
med tidningen i byrålådan.
Som om den var...
...hemsökt eller nåt.
På ett sätt var den
alltför viktig för att slängas,
men samtidigt för knäpp för att sparas,
så jag gick till trädet vid konstparken,
där han hängde sig,
och grävde ner den där.
Och...
Ja.
Jag vet inte. Så, det var märkligt,
för första gången
var jag gammal nog att förstå dödens kraft,
men även... ung nog
att allt handlade om en dum porrtidning.
Jag är stolt över att du berättade det där.
Det måste ha varit svårt.
Tack.
Varför slutade du skriva?
Du har ju helt klart en massa idéer.
Nån som var mycket viktig för mig... dog.
Och...
...man bad mig att skriva nåt, att säga nåt,
typ ett minnesord, för alla visste att jag var den som kunde skriva,
och tyckte att jag skrev så vackert, men...
Jag fick inte fram nåt.
Jag fann inga ord.
Vad?
Det var bara lite lustigt.
För, du vet, jag finner inte orden när jag talar
och du finner dem inte när du skriver.
Det fick mig att skratta.
Du fattar?
Tack ändå.
-Du behöver inte dricka det. -Jag vill inte heller.
-Det borde jag ha anat. -Ja.
Vill du gå på bio i helgen?
Jag kan nog inte.
Har du annat inplanerat?
Nej, bara en massa att göra.
Har du hållit på med friidrott?
Ja, jag var sprinter.
Vad mer gjorde du i ditt förra liv?
Gud.
Skrev för tidskrifter, skolans årsbok,
satt i elevrådet,
var mästare i ölpingis.
Första fotbollsmatchen för säsongen är på fredag, om du vill gå.
Jag bryr mig inte om fotboll, men det är kul.
Vi hänger inför matcherna, och alla kommer dit.
Det låter kul, men jag kan inte.
En annan gång.
Vad skulle du säga är det dummaste du gjort?
Troligen att sticka in fingret
i en elektrisk pennvässare i första klass.
Det gick inte direkt som planerat.
Vad trodde du skulle hända?
Jag trodde nog att den skulle klippa naglarna.
Jag brukade vara bra på att umgås socialt.
Jag gjorde det konstant.
Vad hände?
Jag slutade väl se poängen med det.
Ibland är det enklare att försvinna in i sin egen mörka avgrund
och glömma att världen existerar.
Jag kan se henne i dig ibland.
Ögonblick av tjejen du var förr.
Var den tjejen en mask och du är mer dig själv nu,
eller är den Grace jag känner en mask
tills du åter känner dig bekväm med att vara dig själv?
Jag vet inte. Folk förändras.
Det går inte att vara samma person
som när man var 14.
Du...
Vad?
Heslin arrangerar
sin årliga Halloweenfest imorgon kväll.
Det behöver inte vara nån stor grej.
Det behöver inte vara som en dejt eller nåt.
Det är inte därför.
-Det kan nog... -Det är inte därför.
...kanske... bli skoj.
Det vore kanske bra om du
gjorde några saker som Grace gjorde förr.
Åh, så den nya Grace
duger inte åt dig, eller...?
Nej. Så menade jag inte.
Nej, jag tycker att...
Lugn.
Vi går.
-Verkligen? -Ja.
Dina nycklar.
Får jag följa med in?
Måste du inte gå nånstans?
Nej, idag ska jag inte gå dit jag går, så...
-Okej, visst. Absolut... -Ja.
Stig på.
-Ge mig två. -Hon lägger sig inte. Vänta.
-Jag tar tre. -Men du får tre först. Här.
-Hej på er. Läget? -Hej, Henry.
Hej.
-Slå dig ner. -Inte just nu.
Det här är Grace.
-Hej. -Hej!
Det är ju Grace!
-Ja. -Ja.
Du kom faktiskt in.
Hittills har vi bara sett din bil.
Jag ska bara plocka upp några grejer.
Hur sprack den här?
Den hade faktiskt jag sönder.
Det heter kintsukuroi.
Det är en sorts uråldrig japansk konstform,
där man lagar trasigt porslin med guldsömmar.
Vänta nu, är detta...?
Åh, det är den där låten du spelar i din bil.
Mår du bra?
Varför spelar du den?
Jag vet inte, jag gillar den bara.
Den påminner väl om oss två, eller nåt.
Du.
Förlåt att jag spelade den. Jag visste inte.
Jag trodde... Jag vet inte.
Vi lyssnar på den hela tiden i bilen,
-och jag trodde du gillade den. -Okej, men det är inte vår låt!
-Okej. -Den är inte för oss.
Okej. Vem är den för, då?
Dom.
Han var min kille.
Han körde bilen, och jag fuckade knät,
-men han... -Förlåt, jag visste inte...
Jag förstår om du typ...
...om du inte vill göra nåt med mig...
Du.
Jag kan väl åtminstone få köra dig hem?
-Snälla Henry, sluta. -Varför?
-För att jag är fuckad i skallen, okej? -Vad är det?
-Kan jag få köra dig hem? -Ja. Nej, snälla.
-Snälla? Kom igen nu. -Nej.
-Varför? -Jag är fuckad i skallen.
-Det är okej. -Nej! Det är det inte!
Inte när du inser att jag inte är en av dina jävla vaser, okej?
Tycker ni att det här måste finnas med?
-Nej. -Du har rätt.
Det kändes inte som det behövdes.
-Det är inte logiskt. -Okej. Seriöst?
Ska ni till Heslin ikväll?
-Ja. -Kanske.
-Vi kanske tittar förbi. -Schysst.
Hoppas det.
När skulle Elks hämta oss?
Jag vet inte. Jag ska inte gå, så...
Nej. Vi går.
En underbar varelse som kan vara
en del av det magiska kungariket, precis som jag,
bjöd just in mig till sin förtrollade skog.
Jag tänker ta chansen att få flyga.
Meh.
"Meh" på dig själv.
Banga inte på grund av den där bruden.
Va?
Jag behöver ha dig där som moraliskt stöd.
Det är inte på grund av henne.
Jag mår bara inte bra.
Herregud.
Elks har grejer.
Vad då för grejer?
Lugnt, mannen. Långsamt in, långsamt ut.
Det är ett maraton, inget sprintlopp.
Ja, jag vet.
Läget?
Hon snackar redan med nån annan.
Jag visste väl att jag inte borde haft några förhoppningar.
Hon bara leker med mig.
Gå dit.
-Gå dit! -Med små steg, mannen.
Varför?
Henry Page.
Det går inte. Jag kan inte.
Hejdå, Henry.
...kommer inspringandes med händerna över ansiktet
och bara spyr.
Han spyr överallt.
Ingen visste vad de skulle göra.
Och det fanns en liten spricka
mellan väggen och kylen...
-Jag ska bara ta lite vatten. -Va?
Jag ska bara ta lite vatten.
-Mår du bra? -Jadå.
Här...
-Tack. -Ja.
Vad?
Du är...
Slampig?
Jag tänkte säga "snygg".
Den är från förra året.
Mår du bra?
Ja. Just nu gör jag det.
Du är nog den mest förvirrande människa
jag nånsin träffat.
Och jag tror jag är den mest förvirrade människa
du nånsin träffat, och det förvirrar dig.
Ja, jo...
Jag är rätt väck just nu,
så jag är nog ännu mer förvirrad än normalt.
Dig har jag letat efter.
-Jaså? -Ja.
Ifjol så...
Jag fattar.
Det var underligt.
Vi kan bara vara vänner.
Schysst.
Jag träffade en hel del tjejer förra sommaren.
Okej...
Jag var rätt förvirrad efter det att vi...
Du vet.
-Jag vet. -Jag vet inte...
Det var väl nåt jag försökte klura ut.
Men...
Jag insåg att jag inte kände nåt för dem.
Jag vet inte riktigt hur jag ska beskriva mig själv, men...
Jag vet vad jag känner när du står framför mig.
Det är som att vi är...
...eller, borde bli.
Så låt oss bli.
Åh, nej.
Jag kan inte dansa. Nej.
Vänta, vänta.
Hoppas att du inte har alltför höga förhoppningar.
Jag är nog rätt ringrostig.
Hoppas att inte du heller har alltför höga förhoppningar,
för jag har aldrig gjort detta förr.
Har du en kondom?
-Ja. -Ja.
-Ska jag hämta den? -Ja.
Hämta den. Okej.
Varsågod.
-Låt mig göra det. -Okej.
Förlåt. Jag skrattar när jag blir nervös.
-Ska jag göra det? -Ja. Tack.
Henry.
Ja?
Försök inte vara bra på det, okej?
Bara var här hos mig.
Okej.
Lämna ett meddelande.
Hej, Grace.
Jag ville bara säga hej, och...
...trots min bristande erfarenhet...
...så hoppas jag att inatt åtminstone betydde
en bråkdel för dig av vad det betydde för mig.
Och...
Och så lovar jag att om vi nånsin gör om det...
Jag menar, inte för att...
Jag är inte självgod nog att tro att det kommer hända,
men om det skulle det, så
lovar jag att det ska vara bättre.
Nej, att jag själv ska vara bättre.
För, du vet,
övning ger färdighet.
Så...
Hejdå.
Shit vad korkat det där var.
MINNS INTE NÄR JAG SENAST FICK NÅT I RÖSTBREVLÅDAN
DET VAR FETT LÄSKIGT.
SKOJAR BARA. DET VAR GULLIGT.
SES UTANFÖR DITT HUS IMORGON KL. 12?
Vad?
-Överraskning. -Hur gick det här till?
Det var bara dags.
Shit. Okej.
Vart ska vi?
Du får se.
Vi brukade komma hit innan han dog.
Jag älskade att köra hit.
Jag vill kunna älska det igen.
Jag behövde ha dig här.
Jag behövde ditt stöd.
Håll den här.
Kommer den från fabriken?
Vad betyder det?
"Rädda mig, så räddar jag dig."
Det var vi.
Jag vill gå vidare.
Jag svär. Sharma...
...tappade brillorna rakt ner i toaletten.
Han höll på att spola ner dem.
Men han fiskade upp dem, för han har samma på sig.
Så jag...
Får man slå sig ner?
-Okej. -Uppfattat?
-Ja, det var till stor hjälp. -Bra.
-Tack. -Så lite så.
Alla nyheter värda att trycka!
Ert första nummer!
Grattis!
HÖSTNUMMER
Vänta här.
-Vems bil är det där? -Stanna här, Henry.
Borde inte du minnas det?
Nej, jag minns inte det!
Jag vill inte... Nej! Gå!
Hej.
Var det där din mamma?
Nej.
Ja. Det spelar ingen roll.
Mår du bra?
Ja. Kan vi åka?
Bor du med din pappa?
Det känns bara som att jag inte vet nåt om din familj.
Du vet tillräckligt.
Fast nånting har ju precis hänt,
och hur jag ska kunna hjälpa dig
-om jag inte vet nåt? -Hjälp mig inte!
Jag har inte bett dig hjälpa mig, så sluta försöka.
Sluta försöka laga mig, okej?
Oj oj oj.
Verkar vara nån slapp-konferens som pågår.
Nu sätter vi igång, allihop.
Vi har tre nummer till att planera.
Lite fokus, tack.
Var har du din medbrottsling, Henry?
Jag vet inte.
Är hon sjuk?
Jag vet inte.
Idag är årsdagen av hennes olycka.
Gud.
Det visste jag inte.
Jo.
East River har en minnesstund för hennes pojkvän.
Kan hon köra? Har hon körkort?
Borde vi...
Det skulle man säkert kunna skriva om.
Lämna ett meddelande.
-Det tror jag nog. -Gör du?
Ja.
-Jag vet inte. -Luska lite.
Luska runt lite till.
Va? Sluta.
-Sluta. -Luska runt.
-Hankard! -Vart ska du ta vägen?
Henry?
Är det du?
Ja.
Stig på.
Jag måste ha somnat framför TV:n.
Jag heter Martin, förresten.
Detta är min fru Sarah.
-Hej. -Hej.
Grace har talat mycket om dig.
Hon sa att du har varit en bra vän.
Jag ville bara kolla att hon mådde bra,
vi har inte hörts vid idag.
Och med tanke på vilken dag det är, så...
Hon borde komma snart.
Du kan vänta där uppe om du vill.
Tack. Det var trevligt att få träffa er.
-Detsamma, Henry. -Ja.
Så nu vet du.
-Bor du här? -Ja.
Jag flyttade in en månad före olyckan,
för att komma bort från morsan.
Hon drack en del och var i väldigt risigt skick.
Men du är kvar.
Vart skulle jag annars ta vägen? Sova på morsans killes soffa?
Åkte du tillbaka för den?
Tvättar du ens hans kläder?
För det är väl dem du har på dig?
Jag gör så gott jag kan.
Du gör så gott du kan, men du bor i hans jävla rum?
Vi växte upp tillsammans.
Han var min familj.
Jag ber dig inte att släppa honom.
Jag ger dig allt jag kan.
Och den här... förvirringen och galenskapen
är hur detta "allt" ter sig.
Och du klarar inte det, men det hade jag heller inte förväntat mig.
Vad mer kan jag ge dig?
Vad mer du kan ge mig? Är du helt jävla...
Detta är sjukt.
-Sluta. -Nej, sluta själv!
Sluta lirka med mig!
Jag började inte dejta dig av en slump.
Jag sa ju åt dig att lämna mig ifred.
Ja, men sen sa du motsatsen.
För att jag inte vet.
-Men jag vet. -Jag vet inte.
Jag är förvirrad, Henry.
-Jag vet inte. -Jag vet!
Jag har vetat sedan dag ett att jag älskar dig.
Jag kan inte låtsas må bättre bara för att du vill det.
-Du sa att du ville bli bättre. -Det vill jag.
Jag är inte redo än. Jag är inte...
-Jag vill, men jag är inte redo. -Jag...
Jag bryr mig inte. Okej?
-Jo, det gör du. -Jag... Nej.
Jag bryr mig inte.
Jag vill ha dig precis som du är.
Men du måste släppa in mig och tala med mig.
Jag älskar dig.
Varför kysser du mig så där?
Hur då?
Som att du är kär i mig.
Det är det enda sätt jag känner till.
Det finns mat i ugnen, gubben.
-Henry? -Vad?
-Vad är det? -Inget.
-Vad är det? -Inget!
Kom igen nu.
Vi vill bara veta hur du har det.
Är det Grace?
Bara vardagligt skit som vanligt folk genomlider
och som ni aldrig skulle fatta.
Kom igen nu. Är vi inte vanligt folk?
Nej.
Nej. Driver ni med mig?
Ert förhållande har varit perfekt sen ni var typ i min ålder.
-Jag fixar det. -Nej.
-Vi borde gå upp. -Mamma.
Han har rätt. Ni fattar inte.
Jag fixar det.
-Har ni gjort slut? -Ja.
Fast jag vet egentligen inte om vi nånsin var ihop.
Det kanske bara är tillfälligt.
Nej, hon vill inte ha mig.
Vad hände?
Hon älskar nån annan.
Skit också.
Okej.
-De goda eller dåliga nyheterna? -Ingetdera.
De dåliga nyheterna är att det gör ont.
Din hjärna har vant sig vid en strid ström
-dopamin och oxytocin. -Då var det dags igen.
Ja, jag vet. Förlåt, men det är vad som förorsakar
alla de där underbara kärlekskänslorna.
Och nu ersätts de av stresshormoner.
Som kommer att få dig att må skit.
Huvudvärk, spända muskler, tryck över bröstet.
Din kropp längtar efter de där välmåendekemikalierna.
Det är i princip en abstinens.
Fett.
Ja.
Igår var första dagen jag inte tänkte på honom.
Och imorgon ska jag på min första dejt.
Henry.
Kärlek är en kemisk reaktion som kommer och går.
Nu till de goda nyheterna. Det är hjärtekross också.
Din hjärna anpassar sig.
Din kroppskemi återgår till det normala.
Det är ett rent slöseri med tid.
Nej, då.
Jo.
Du.
Skulle du ta tillbaka allt om du kunde?
Det går inte.
Hon är en del av dig nu.
Tänker du...
Tänker du härma mig hela tiden? Okej då.
Jag har faktiskt en riktig fråga. Vänta.
-Du kan inte. -Vad har vi här?
Jag gjorde det.
Vart ska du?
Jag vet inte. Jag vill bara inte se det.
Du kan inte vara glad för nån annan, du.
Sluta... Gör inte så.
TURNERING
PROVDAGS
DET ÄR DOMS PAPPA GRACE BORTA HELA DAGEN
VI HAR KOLLAT DE VANLIGA STÄLLENA
NÅGRA IDÉER?
Se upp!
Såg du det där?
Grace?
-Är du okej? -Jag måste...
-Jag måste få berätta! -Vad? Vad måste du?
Jag måste få berätta!
-Vad? -Jag måste få säga det, Dom.
Jag måste få säga det, Dom.
-Säg det, då. -Det borde ha varit jag.
Det borde ha varit jag.
-Nej. -Det borde ha varit jag.
Jo, ditt jävla as!
Det var mitt fel!
-Nej, Grace. -Jo, det var det.
-Nej, det var det inte. -Du sa åt mig att sluta retas.
Du sa åt mig.
Du sa åt mig, men jag lyssnade inte.
-Jag lyssnade inte. -Det är okej.
Jag ville bara få dig att skratta.
-Det är okej. -Men du sa åt mig att sluta.
-Jag är så ledsen. -Det är okej.
Jag är ledsen!
Det är okej.
Jag kände hur han förlorade kontrollen.
Och under den bråkdelen av en sekund
visste jag att vi skulle krascha.
Och min sista tanke innan det skedde var "skit".
Mitt livs sista tanke
höll på att bli "skit".
Jag tänkte inte ens på Dom.
Jag tänkte inte ens på honom.
Gör det mig till en dålig människa, Henry?
Nej.
Det gör dig till en människa.
Jag undrar vad han tänkte på.
Jag undrar vilken hans sista tanke var.
Han tänkte på dig, Grace.
Helt säkert.
Jag skulle gifta mig med honom i den där klänningen.
Behåll den, du. Det är kallt ute.
Hör upp en sekund, allihop.
Kan jag få allas uppmärksamhet en minut, tack.
Tack.
Jag ville bara meddela att Grace Town har beslutat
att ta en paus från skolan
för att ta itu med lite personliga problem.
Och när hon återvänder vill hon fokusera på sina studier
och inte på skoltidningen.
Vi kommer alla att sakna henne,
men det känns samtidigt som
detta är det bästa för henne just nu.
Jag vet att det kommer som en besvikelse för er alla,
men ni ska veta att den här gruppen
har mitt fulla förtroende
i att framställa tre fantastiska nummer.
När man är tonåring
får kemikalierna i ens hjärna en att fatta beslut
som sliter en bort från barndomens trygghet
och drar in en i vuxenvärldens vildmark.
En vän sa en gång att vuxna bara är
ärrade barn som haft turen
att ta sig ur tonårslimbot vid liv.
Jag uppmanar er alla att gå ut
och studera er omvärld genom den linsen.
Se på era föräldrar, på era storasyskon.
Se på främlingarna på gatan.
Se på dem och föreställ er att de, vid nån punkt i sina liv,
också vandrat längs samma korridorer som ni.
Även de har upplevt den outhärdliga ensamheten,
den helt outhärdliga maktlösheten
och det mörker som det innebär att vara ung.
Nummer två!
VINTERNUMMER - 2020
Detta är trean.
DAGENS HETASTE SOCIALA MEDIEAPPAR
Vi har en tendens att se ärr som fula eller som brister...
...som saker vi vill dölja eller glömma.
Men de försvinner aldrig.
När jag skriver detta,
min sista ledare,
i mitt sista nummer,
som släpps under min sista dag på high school,
så förstår jag äntligen
att ärr inte är minnen av saker som varit trasiga,
utan om saker som skapats.
GRATTIS SISTAÅRSELEVER
-Hej. -Hej.
Vi...
Grattis.
Du med.
-Tack. -Ja.
Vad ska du göra nästa år?
Jag ska till Bennington.
En skola i Vermont.
-Bra för skribenter. -Så bra.
Du själv?
Jag ska ta ett sabbatsår.
Fortsätta med min terapi.
Jag hade aldrig kunnat bli redo utan att vara...
...färdig, liksom.
Du vet ju.
Ja.
Jag måste finna mina ord igen.
Det kommer du.
Jag ville bara säga...
...att du är en extraordinär samling atomer, Henry Page.
Är det där Hankard?
-Hankard! -Hankard!
Kom.
Jag ska nog gå.
Tänker han gå?
Då går jag med.
-Det är en lång väg. -Vill du ha sällskap?
Ja.
Undertexter: Erik Iancovici