Ihminen on eniten elossa ollessaan teini-ikäinen.
Aivot ovat täynnä kemikaaleja,
jotka voivat muuttaa elämän eeppiseksi tarinaksi.
Kiitettävä arvosana tuntuu Pulitzer-palkinnolta,
yksinäinen lauantai-ilta merkitsee ikuista yksinäisyyttä -
ja tiedeluokan työpari on elämän suuri rakkaus.
Silti viimeisen lukioluokan alkuun mennessä -
minulle ei ollut tapahtunut mitään -
kiinnostavaa tai merkittävää.
Olin kiitollinen elämästäni.
Minulla oli parhaat ystäväni. Kaikki kaksi.
Rauhoitu. Pystyt kyllä.
Vanhemmat, jotka tapasivat -
ja rakastuivat minun iässäni,
ja kirjoitusharrastukseni.
Kirjoittaminen on ollut intohimoni aina,
ja siksi halusin kiihkeästi -
päästä koulun lehden päätoimittajaksi.
Halusin paikan, jossa ilmaista itseäni -
ja tapaani katsoa maailmaa.
Mutta se paikka oli hyödytön,
ellei olisi mitään sanottavaa.
Eikä minulla ollut,
koska en ollut kokenut mitään kirjoittamisen arvoista.
Päivänä, jona sain tietää työstä,
jotain lopulta tapahtui.
RAKKAUSSONETTI XVII PABLO NERUDA
Rakastan sinua kuten synkkiä asioita tulee rakastaa,
salaa, varjon ja sielun välissä
Hei. Kiitos, kun tulitte.
-Sisään vain. -Haluatko meidät molemmat?
Molemmat, kyllä. Sisään.
Grace siirtyi juuri East Riveristä,
missä hän oli kaksi vuotta ja kirjoitti Gazettelle.
Olette kumpikin ikäiseksenne syvällisiä kirjoittajia.
Siksi uskonkin, että teistä tulee -
todella dynaaminen päätoimittajakaksikko.
-Ei. -Mitä?
Vielä kerran?
En halua päätoimittajaksi.
Kiitos silti.
Hei.
-Miksi kieltäydyit? -Mitä?
Miksi kieltäydyit?
-Miksi se sinua kiinnostaa? -Mitä?
Miksi se sinua kiinnostaa?
Ei kiinnostakaan. Se vain on hyvä mahdollisuus kirjoittajalle.
En tajua, miksi kieltäydyt.
Älä anna sen valvottaa öisin.
Voi paska.
Mitä?
Myöhästyin bussista.
Etkö voi kävellä?
Voin toki. Mutta matka on pitkä.
Siksi kuljen bussilla.
Asun tuolla.
Minulla on auto.
Voin heittää sinut, jos haluat.
Niinkö?
Kiitos.
Sinä siis pidät "Nehradahista"?
Nerudasta.
Ai, no, luin vain yhden säkeistön,
mutta se oli minusta kaunis.
Niinkö?
Niin. Eikö sinusta?
Minusta ihmiset vain sanovat niin -
luettuaan runon, jota he eivät ymmärrä.
100 RAKKAUSSONETTIA
Lue se loppuun.
Ja kerro, oletko yhä samaa mieltä.
Kiva paikka.
Miksi kävelet kouluun, jos sinulla on auto?
En pidä ajamisesta.
Onko sinulla ajokortti?
On.
Hyvä laulu.
Asut tällaisessa talossa, mutta sinulla ei ole autoa?
Arvosanani eivät ole kyllin hyviä autoon, joten...
Kiitoksia.
Nähdäänkö huomenna?
Sopii.
-Henry. -Mitä kuuluu, Suds?
Tulitko juuri takaisin?
En. Olen lähdössä.
Olen myöhässä.
Kuka se tyttö on?
-Mikä tyttö? -Joka toi Henryn kotiin.
Toiko joku tyttö sinut kotiin?
Hän jätti auton tähän ja käveli tiehensä.
Juokse.
Milloin muutat taas pois?
Älä välitä hänestä.
Hän julisti sodan rakkaudelle.
Enhän, vain pettäville paskiaisille.
-Tapaatko hänet tänään? -Voi luoja.
Hän on valvojani, äiti.
Tapaan hänet monesti tänään.
Miten paluu sujui?
Hyvin. Oikein hyvin.
Saitko sen?
-No sait. -Hyvä homma.
Onneksi olkoon, kulta.
Hyvä homma.
Pitää mennä.
No, kuka se tyttö on?
KATSO KAIKKI GRACET
KUVAT OVAT YKSITYISIÄ
"En rakasta sinua kuin olisit suolaruusu,
topaasi tai neilikkakimppu, joka sytyttää tulen.
Rakastan sinua, kuten tiettyjä synkkiä asioita tulee rakastaa,
salassa, varjon ja sielun välissä."
"...varjon ja sielun välissä."
"Rakastan sinua kuin kasvia, joka ei kuki,
vaan kantaa sisällään salassa -
noiden kukkien valon.
...rakkautesi ansiosta elää tummana kehossani -
...tietty kiinteä tuoksu, joka on noussut maasta.
Rakastan sinua tietämättä kuinka, milloin tai mistä.
Rakastan sinua suoraan, vailla mutkia tai ylpeyttä,
niin ettei ole sinua tai minua,
niin lähellä, että kätesi rinnallani on minun."
"Niin lähellä, että kätesi rinnallani on minun.
Niin lähellä, että silmäsi sulkeutuvat kun näen unta."
Ei ole hajuakaan, mitä sanoit,
-mutta se toimi. -Mitä?
Minusta sanomalehti on hänelle hyvä paikka.
Teemme neljä numeroa...
ensimmäinen marraskuussa, viimeinen kesäkuussa.
Kolme ensimmäistä on tavanomaisia aikakauslehtiä,
joissa on uutisia, urheilua, reportaaseja ja sellaista.
Viimeisessä käytämme luovuutta.
Ryhmän avulla Henry valitsee teeman,
ja te saatte käsitellä sitä vapaasti -
ihan mielenne mukaan.
Viimeinen numero on tämän tiimin perintö,
mahdollisuus jakaa saamanne viisaus -
teitä seuraaville opiskelijoille.
En puhu vain viettämistänne neljästä vuodesta -
tämän rakennuksen seinien sisällä.
Puhun jostakin enemmästä.
Puhun kaikista 17 vuodestanne tällä planeetalla.
Lopuksi mutta ei vähäisimmäksi, Grace liittyy joukkoomme -
naapurikoulustamme East River Preparatorysta
ja auttaa Henrya kaikissa toimitustehtävissä.
Tämän Kyle ja hänen tiiminsä tekivät -
vuoden viimeiseen numeroon.
Valitan. Kyle on surkea.
Onpa rakentavaa, La.
No hyvä on...
Viime vuoden viimeinen numero oli melko syvältä.
No niin.
En oikein tiedä, mitä mieltä olet...
Minä en kirjoita.
Jos sinulla on asiaa, voit sanoa sen itse,
ja minä autan toimittamisessa ja designissa ja...
Minä hoidan designin.
Kaikessa muussa sitten.
Mutta en kirjoita.
Olen apulaispäätoimittaja.
Olet tehnyt paljon töitä tämän kanssa,
joten se kuuluu sinulle.
Cora taitaa taas olla ihastunut sinuun.
Mikä häntä vaivaa?
Hän vilkuilee minua, nauraa kaikille vitseilleni,
ja ihan kuin jokin ilmatasku -
yhdistäisi meidät täynnä vaahtokarkkeja,
nallekarkkeja ja hiton purkkaa,
joka tuntuu, että jos syön sitä,
hampaaseen tulee taas reikä, kuten viime vuonna, enkä voi.
Hyvä vertaus.
Kiitos. Mukava kuulla.
-Hei, Grace. -Hankard.
-Meidän bussimme! -Hankard!
Ei ollut tilaisuutta kertoa.
Luin sen runon loppuun.
Ja... niin.
Pidän siitä yhä -
mutta en tavanomaisella hevonpaskatavalla.
Minusta runossa -
on tavallaan kyse juuri siitä,
koska Nerudan rakkaus tyttöön ei kumpua -
auringonpaisteesta ja ruusuista ja muista kliseistä.
Se kumpuaa tytön puutteista -
ja epätäydellisyydestä, tavallaan pimeydestä...
-Hankard! -...se kumpuaa...
Tule, senkin flirtti!
...siitä, mihin tyttö voi yltää,
ei vain siitä, mitä hän on.
En tiedä.
Kaunis sellaisella tavalla.
Myöhästyt taas bussista.
Näen sinut.
Mitä hän tekee?
Voisinkohan saada taas kyydin?
Sopii.
Kiitos, että sain taas ajaa kotiin.
Minne sinä menet? Miksi?
Mitkä ovat värejäsi? Mitkä ovat tunnelmiasi?
Nähdäkseni sinut minä käännyn. Tunteakseni sinut minä palan.
Hei! Mietin vain, kuka haki autosi?
Selvä.
-Moikka. -Voi luoja,
-kuolen, kun hän puhuu espanjaa. -Etkö kerro, mikä on?
Mitä? Että hän voisi taas häipyä?
Nähdään.
Moikka.
Hitto.
Mitä tuo mutina tarkoitti?
Teemme kai niin,
kun olemme ärtyneitä.
En tiedä.
Saisinko ehkä kyydin tänään?
Hei, haluaisitko tulla sisään -
hengailemaan tai jotain?
En voi tänään.
Okei.
-Nähdään sitten huomenna, joten... -Selvä.
Henry?
Nähdään tässä kuudelta.
Selvä.
Niin, tulen kuudeksi.
Niin.
Tuo leipää.
Mitä autollesi tapahtui?
Se on kotonani taas.
Ajoitko sen takaisin ja tulit kävellen?
Emme tarvitse sitä.
Tulehan.
Tässä oli puuvillatehdas 1800-luvulla,
ja sitten -
täällä tehtiin muovipulloja, kunnes tehdas suljettiin kai 1989.
Pitää olla hiljaa.
Pelotat ne tiehensä.
Tule tänne.
Onko sinulla ollut tyttöystävää?
Ei oikeastaan.
Miksei?
Onko sinulla ollut poikaystävää?
Ei.
Mikä sitten on ongelma?
En tiedä.
En ole oikein hyvä tällaisessa.
Luulin, että olet kirjailija.
Juuri niin.
Voisin kai mennä nyt kotiin -
ja kirjoittaa jotain siitä, miksei ole ollut tyttöystävää,
esseen tai muuta.
Sinun siis pitää hioa kaikkea.
Ei. Ei se hiomista ole.
Kirjoittaminen vain joskus auttaa minua -
ymmärtämään itseäni, koska... En tiedä,
mutta usein en osaa sanoa, miltä jokin tuntuu minusta,
kunnes istun ajattelemaan sitä.
Mutta et sinäkään ole kertonut paljoa.
Tein fysioterapiaa altaassa.
Yhdeksän kuukautta sitten -
auto suistui tieltä mutkassa,
osui kiviesteeseen ja meni ympäri.
Vaikka ei sillä oikeastaan ole väliä.
Kun katson tuota,
tulee mieleen,
että ihmiset ovat vain kuolleiden tähtien tuhkaa.
Olemme kokoelma atomeja,
jotka yhdistyvät hetkeksi,
ja sitten me hajoamme.
Kun kaikki tämä on ohi,
ja me hajoamme takaisin olemattomuuteen,
meillä on puhdas taulu.
Kuin kaikki synnit olisi pyyhitty pois.
Oletko varma, ettet halua kirjoittaa lehteen?
Mitä syntejä sinulta pitäisi pyyhkiä pois?
Olin vandaali.
Teitkö sinä tämän?
Kun olin 14.
Mitä tuo on, latinaako?
Mitä se tarkoittaa?
Olen väsynyt.
Minä lähden kotiin.
Haluatko, että...
Löydätkö takaisin?
Löydän.
-Mutta oletko kunnossa? -Olen.
Kiitos seurasta.
Ei kestä. Koska vain.
Miksi olet yhä ylhäällä?
Työstän tätä.
Onko tuo se, jonka sait äidiltä ja isältä synttärilahjaksi?
Älä. Se ei ole vielä kuiva.
Herkkää, Henry.
Outo harrastus 17-vuotiaalle pojalle.
Tiesitkö, että sydänsuru vaikuttaa -
aivoissa samoihin alueisiin kuin fyysinen kipu?
Kun ajattelen, että hän jättää minut,
aivot lähettävät hermojärjestelmälleni hätäviestin.
Verenpaine ja syke nousevat,
ja rinnassa tuntuu kipua.
Niin tapahtuu juuri nyt.
Haenko äidin?
Voi luoja, ei.
Jessus.
Henry.
-Mitä seuraavaksi? -Niin.
Ajattelin, että voisimme -
heitellä ideoita, teemoja viimeiseen numeroon.
Nykyhetki on paras.
Miten olisi outo Liisa ihmemaassa -teema?
Olemmehan me kaikki ottaneet happoa -
ja pudonneet kaninkoloon.
Tiukka aihe. Voisin työstää sitä.
Grace?
Mitä?
Onko ideoita?
En tiedä.
Eikö mitään?
Sitähän "en tiedä" tarkoittaa.
Voinko käydä vessassa? Pissattaa.
Totta kai.
Kysy häneltä, mitä on tekeillä.
En oikein tiedä. Tuntuu, etten vielä tunne häntä tarpeeksi.
-En tiedä. -Seuraisit häntä.
-Mitä? -Niin.
Etkö halua nähdä, minne hän menee?
Jos hän hengailee poikaystävänsä kanssa?
En aio stalkata häntä.
Ehkä minä etsin sinua.
En selvästi aikonut nähdä sinua.
Tuntui oudolta,
että halusin kertoa sinulle...
"KUN ELÄÄ JÄLKEEN JÄÄNEIDEN SYDÄMISSÄ, EI KUOLE"
DOMINIC SAWYER EAST RIVER AUTO-ONNETTOMUUS
Teini-ikäinen tunnistettu valtatieonnettomuuden uhriksi
Palisades-valtatien onnettomuudessa kuollut teini on tunnistettu...
Dominic Sawyer, 17, kuoli törmäyksessä
Tunnit East Riverin lukiossa peruttiin,
kun oppilas Dominic Sawyer menetti auton hallinnan -
ja osui kiviesteeseen. Matkustaja loukkaantui vakavasti.
Pelinrakentaja ja ammattilaisehdokas, sanoo Sawyerin valmentaja -
Charles Baker ja muistaa hänet yhtenä "terävimmistä ja lahjakkaimmista
koulun urheilijoista".
Toiset syntyvät suurina, toiset saavuttavat sen. - Shakespeare
Tiedämme vain, ettemme tiedä mitään. - Tolstoi
MÄÄRITTELY RAJOITTAA - Oscal Wilde, Dorian Grayn muotokuva
"Rakkaus sinuun täyttää sydämeni, eikä protestoinnille jää tilaa"
Sopisiko sinulle ehkä jutella -
-joistakin ideoista? -Valitsemasi käy minulle.
Selvä.
Pitäisikö vain...
Saat sitten katsoa viimeiset, tai...
Ei sillä ole väliä.
Sain uuden reportaasin Jadelta,
joten ajattelin toimittaa sen.
MUZ LÄHETTI VIESTIN
Elks näki gracen radalla hiton oudoissa jutuissa.
Pitää mennä.
Tahtoisin laittaa nuo mutta laitankin tämän.
Isä, saanko ottaa auton?
Sopii. Minne menet?
En tiedä. En minnekään.
Minne siis menet?
Ei tämä ole ristikuulustelu.
Siltä se tuntuu.
Pyydät autoa lainaksi,
ja me kysymme simppeliä asiaa.
Minä vain... En tiedä. Menen Muzin luo.
Saanko avaimet? Ette edes käytä sitä.
Sinulla on oikeus yksityisyyteen.
Sano suoraan, jos et halua meidän tietävän jotain.
Mutta älä loukkaa meitä valheilla.
Se ei ole arvoistasi.
Voit mennä Uberilla.
Enhän voi. Ei ole luottokorttia.
Sitten sinun pitää kävellä.
Hitto!
Hei, Henry tässä. Kaikki hyvin? Vaikutit oudolta tänään.
Nyt kaikki hyvin, kiitti.
Nähdäänkö kirjastossa lehden jälkeen tänään? Keksin idean...
Nähdään siellä :)
-Hei. -Hei. Mikä meininki?
En saanut unta viime yönä,
joten selasin rva Kleinin opetusohjelmaa -
ja huomasin kiinnostavan trendin.
-Katso niitä. -Hyvä on.
NUOREN WERTHERIN KÄRSIMYKSET
ROMEO JA JULIA
Niin...
SIEPPARI RUISPELLOSSA
Kaikissa on nuoria ihmisiä?
Kaikkiin liittyy itsemurha.
TAVALLISIA IHMISIÄ
Romeo ja Julia tappavat itsensä.
Werther ampuu itsensä.
Holden miettii itsemurhaa.
Conrad koettaa tappaa itsensä viiltämällä ranteet auki.
Tällaisia siis mietit viime yönä?
Niin.
-Onko se normaalia? -Voi jessus.
Mitä?
Sinä...
Vaikutit apealta tällä viikolla,
-joten se kai pelottaa vähän. -Selvä.
Miten selittäisin tämän?
Mieti, mitä tarkoittaa olla teini.
Vanhemmat painostavat menestymään.
Ystävät painostavat -
tekemään kaikkea, mitä ei halua.
Some painostaa inhoamaan omaa kehoaan.
On rankkaa, vaikka olisi tasapainoinen nuori -
-hyvästä perheestä. -Ahaa.
Kuvittele, ettet voi olla rakastamasi ihmisen kanssa,
kuten Romeo ja Julia tai Werther,
tai että menetät rakastamasi ihmisen,
kuten Holden tai Conrad.
Siihen on syy, miksi jokainen kirjailija -
Shakespearesta Salingeriin kirjoittaa nuorista ihmisistä.
He eivät voi välttää totuutta,
että on tuskallista olla nuori,
ja että se tuntuu melkein liikaa.
Oletko sinä -
itsetuhoinen tai...?
En. Luoja. Siis...
En aio tappaa itseäni.
Mutta olen miettinyt, millaista olisi -
olla olematta enää täällä.
Niin.
Enkä sano sitä mitenkään rennosti, mutta sanon,
koska sen kätkeminen ja sanomatta jättäminen pahentaa asiaa.
Siitä pitäisi puhua.
Kaikesta tästä pitäisi puhua.
Teinivuodet ovat limbo.
Sitä on lapsuuden ja aikuisuuden välimaastossa.
Maailma käskee olla kypsä -
ja ilmaista itseään, mutta heti kun tekee niin,
pitäisikin olla hiljaa.
Juttu on niin,
että aikuiset ovat arpisia lapsia, jotka ovat onnistuneet -
pääsemään limbosta elävinä.
Sen takia -
viimeisen numeron teemana pitäisi olla "teinilimbo".
Henryn sisko opiskelee neurokirurgiksi,
ja hän kertoi, että teininä aivot kehittyvät -
ja kypsyvät aikuisen aivoiksi.
Tämä kehitys on kuin hermoyhteyksien -
ja synapsien räjähdys miettiessämme, mikä on oikein.
Tai väärin.
Mistä pidämme, mistä emme.
Kuka haluamme olla.
Jokaisella sivulla -
aivot määrittelevät itsensä,
kunnes pääsevät ulos limbosta.
Todella loistavaa.
Loistavaa.
Hyvä on. Hienoa.
Minusta me voisimme vain -
aloittaa keskustelun siitä, mistä olemme hämmentyneitä -
ja mikä meitä ehkä pelottaa.
Onko kenties jotain,
mitä pitää sisällään eikä uskalla...
Onko sinulla jotain?
On, mutta aioin...
Ajattelin kirjoittaa siitä.
Kun Mike Johnson tappoi itsensä muutama vuosi sitten,
tajusin, että minulla oli yhä tämä...
Hustler, jonka hän antoi minulle, kun olimme 13-vuotiaita.
Hän kähvelsi sen isänsä kokoelmasta.
Ja...
En tiedä.
Tuntuu typerältä myöntää tämä,
mutta jotenkin pelästyin.
En pystynyt nukkumaan,
kun lehti oli laatikossani.
Ikään kuin se olisi ollut -
kirottu tai jotain.
Periaatteessa se oli vain -
liian tärkeä heitettäväksi pois,
mutta toisaalta liian outo pidettäväksi,
joten menin taidepuistoon sen puun luo,
johon hän hirttäytyi,
ja hautasin sen sinne.
Ja...
Niin.
En tiedä. Se oli outoa,
koska jotenkin ensi kertaa -
olin kyllin vanha tajuamaan kuoleman painokkuuden,
mutta toisaalta kyllin nuori,
että kaikki kiertyi vain typerään pornolehteen.
Hienoa, että kerroit tuon.
Se oli varmaan vaikeaa.
Kiitos.
Miksi luovuit kirjoittamisesta?
Sinulla on selvästi paljon ideoita.
Joku minulle tärkeä ihminen kuoli.
Ja -
minua pyydettiin kirjoittamaan jotain, sanomaan jotain,
ikään kuin muistopuhe, koska kaikki tiesivät minun kirjoittavan -
ja kehuivat sanojani kauniiksi, mutta...
Mitään ei syntynyt.
En löytänyt sanoja.
Mitä?
Hassu juttu vain.
En löydä sanoja, kun puhun,
ja sinä et löydä, kun kirjoitat.
Se sai minut nauramaan.
Tiedätkö, mitä tarkoitan?
Kiitos joka tapauksessa.
-Ei sinun ole pakko juoda sitä. -En halua sitä.
-Olisi pitänyt tietää. -Niin.
Haluatko katsoa elokuvan tänä viikonloppuna?
En usko, että voin.
Onko muita suunnitelmia?
Ei, on vain kamalasti tekemistä.
Harrastit siis juoksua?
Niin, olin sprintteri.
Mitä muuta teit entisessä elämässäsi?
Voi luoja.
Kirjallisuuslehteä, vuosikirjoja.
Olin opiskelijajärjestössä -
ja beer bong -mestari.
Eka jalkapallopeli on perjantaina. jos haluat tulla.
Ihan sama siis, mutta se on hauskaa.
Meillä on yleensä pelietkot, ja kaikki ovat mukana.
Kuulostaa hauskalta, mutta en voi.
Toiste sitten.
Mikä olisi typerintä, mitä olet ikinä tehnyt?
Varmaan se, kun laitoin sormeni -
sähköiseen kynänteroittimeen ekalla luokalla.
Se ei mennyt kovin hyvin.
Mitä arvelit, että tapahtuisi?
Ajattelin kai, että se leikkaisi kynteni.
Minulla oli hyvät sosiaaliset taidot.
Tein sitä kaiken aikaa.
Mikä muuttui?
En kai enää nähnyt siinä mieltä.
Joskus on helpompi vajota omaan synkkään kuiluunsa -
ja unohtaa maailman olemassaolo.
Niin. Näen hänet sinussa joskus,
väläyksiä tytöstä, joka olit ennen.
Mutta oliko hän esitys, ja olet enemmän oma itsesi nyt,
vai onko tuntemani Grace esitys,
kunnes tuntuu mukavammalta olla taas oma itsesi?
En tiedä. Ihmiset muuttuvat.
Ei voi mitenkään olla sama ihminen kuin -
14-vuotiaana.
Hei...
Mitä?
No niin, Heslin pitää -
jokavuotiset halloween-juhlansa huomenna.
Ei sen tarvitse olla mikään iso juttu.
Ei tarvitse olla treffit tai muuta.
Ei se siitä johdu.
-Se voisi... -Ei se johdu siitä.
...olla vain hauskaa.
Sinulle tekisi hyvää -
palata vanhoihin Grace-juttuihin.
Ai, eikö uusi Grace ole -
tarpeeksi hyvä sinulle, vai...?
En minä sitä tarkoittanut.
Ei, minusta...
Hei.
Mennään.
-Niinkö? -Niin.
Avaimesi.
Voinko tulla sisään?
Eikö sinun tarvitse mennä minnekään?
En mene tänään sinne, mihin menen, joten...
-Selvä. Totta kai. -Niinkö?
Joo, tule sisään.
-Anna kaksi. -Hän ei luovuta. Odota.
-Otan kolme. -Saat kolme ensimmäistä. Tässä.
-Hei. Mitä kuuluu? -Hei, Henry.
Hei.
-Tule mukaan. -Ei pysty nyt.
Tässä on Grace.
-Hei. -Hei!
Se on Grace!
Niin.
Tulit siis sisään.
Olemme aiemmin nähneet vain autosi.
Otan vain nämä tästä.
Miten tämä meni rikki?
Minä rikoin sen.
Sen nimi on kintsukuroi.
Se on vanha japanilainen taidemuoto,
jossa rikkinäistä keramiikkaa korjataan kultasaumoin.
Hetkinen, onko tämä...?
Ai, se on biisi, jota tykkäät soittaa autossa.
Oletko kunnossa?
Miksi soitat tätä?
En tiedä. Pidän siitä. Minä...
Se tuo kai meidät mieleen.
Hei.
Grace, anteeksi, että soitin sitä. En tiennyt.
Ajattelin... En tiedä.
Kuuntelemme sitä koko ajan autossa yhdessä,
-ja ajattelin, että tykkäisit. -Se ei ole meidän laulumme.
-Okei. -Se ei ole meille.
Kenelle sitten? Mikä se on?
Domille.
Hän oli poikaystäväni.
Hän ajoi autoa, ja minä satutin polveni,
-mutta hän... -Anteeksi. Minä en...
Ymmärrän, jos et halua -
tehdä mitään minun kanssani...
Hei.
Saisinko edes heittää sinut kotiin?
-Ole kiltti ja lopeta. -Miksi?
-Koska olen sekaisin. -Älä nyt. Mikä on hätänä?
-Saanko viedä sinut kotiin? -Joo. Ei. Ole kiltti.
-Älä viitsi nyt. -Ei.
-Miksei? -Olen sekaisin.
-Ei haittaa. -Haittaapa!
Se haittaa, kun huomaat, etten ole yksi sinun hiton maljakoistasi.
Pitääkö tämän teistä olla tässä?
-Ei. -Olet oikeassa.
Minusta emme tarvitse sitä.
-Siinä ei ole järkeä. -Oikeasti?
Hei, menettekö Heslinille tänään?
-Joo. -Ehkä.
-Voisimme tulla mukaan. -Sopii.
Toivottavasti tulette.
Mihin aikaan Elks hakee meidät?
En tiedä. En ole tulossa, joten...
Ei. Kyllä me menemme.
Kaunis olento, joka voisi kuulua keijuihin, kuten minäkin,
kutsui minut juuri maagiseen lumottuun metsäänsä.
Aion käyttää tilaisuutta lentääkseni.
Ääh.
"Ääh" itsellesi.
Älä häivy kuvioista sen mimmin takia.
Mitä?
Tarvitsen sinua moraaliseksi tueksi.
Ei se johdu hänestä.
Minulla on vähän huono olo.
Voi luoja.
Elksillä on pilveä.
Millaista pilveä?
Otahan nyt rauhallisesti.
Se on maraton, ei pikamatka.
Tiedän.
Hei. Mikä meininki?
Hän puhuu jo jonkun muun kanssa.
Tiesinhän minä, ettei kannata toivoa liikoja.
Hän vain pelleilee kanssani.
Mene.
-Mene. -Pitää edetä rauhallisesti.
Miksi?
Henry Page.
En pysty.
Heippa, Henry.
...juoksee sisään kädet kasvoilla -
ja oksentaa.
Hän oksentaa kaikkialle.
Kukaan ei tiennyt, mitä tehdä.
Ja se oli ihan pikkuinen halkeama -
seinän ja jääkaapin välissä...
-Haen vähän vettä. -Mitä?
Haen vettä.
-Oletko kunnossa? -Olen.
Toin sinulle tämän.
Kiitos.
Mitä?
Näytät...
Hutsulta?
Aioin sanoa seksikkäältä.
Se on viimevuotinen pukuni.
Onko kaikki hyvin?
On. Tällä hetkellä on.
Olet hämmentävin ihminen,
jonka olen koskaan tavannut.
Olen hämmentynein olento,
jonka olet tavannut, ja se hämmentää sinua.
Niin, no...
Olen aika kamoissa juuri nyt,
joten olen kai tavallistakin hämmentyneempi.
Hei, olen etsinyt sinua.
-Niinkö? -Niin.
Viime vuonna minä...
Ymmärrän.
Se oli outoa.
Voimme olla vain ystäviä.
Sopii.
Iskin monia tyttöjä viime kesänä.
Selvä.
Olin vain niin hämmentynyt sen jälkeen, kun me...
Tiedäthän.
-Tiedän. -En tiedä,
koetin kai vain selvittää sitä itselleni.
Mutta...
Tajusin, etten tuntenut mitään heitä kohtaan.
En tiedä, miten määrittää itseni, mutta...
Tiedän, mitä tunnen, kun olet edessäni.
Ikään kuin olisimme...
tai... pitäisi olla.
Ollaan sitten vain.
Voi ei.
En osaa tanssia. Ei.
Hetkinen. Odota.
Toivottavasti sinulla ei ole suuria odotuksia.
Olen varmaan aika ruosteessa.
Toivottavasti sinullakaan ei ole suuria odotuksia,
koska en ole koskaan ennen tehnyt tätä.
Onko sinulla kondomia?
On.
-Otanko sen? -Ota.
Ota se.
Jatka.
-Anna minun. -Hyvä on.
Anteeksi. Nauran, kun olen hermona.
-Haluatko, että minä teen sen. -Tee vain.
Henry.
Niin?
Älä yritä olla etevä.
Ole vain tässä kanssani.
Selvä.
Jätä viesti.
Hei, Grace.
Halusin vain sanoa "hei", ja että -
huolimatta kokemuksen puutteestani
toivon, että viime yö tarkoitti -
edes pikkiriikkisen sinulle samaa kuin minulle.
Ja niin...
Lupaan, että jos tulee tilaisuus tehdä sama taas...
En siis oleta ylimielisesti,
että niin tapahtuisi,
mutta jos tapahtuu, niin sitten -
lupaan, että se menee paremmin.
Ei, vaan että minä olen parempi.
Koska tiedäthän,
harjoitus tekee mestarin.
Siis niin.
Moikka.
Hitto, että oli tyhmää.
En muista, milloin olen saanut viimeksi ääniviestin.
Se oli superkömpelöä.
Vitsi. Se oli söpöä.
Nähdäänkö kotisi luona huomenna puoliltapäivin?
Mitä?
-Yllätys. -Miten tämä näin meni?
Oli aika.
Hitto. Hyvä on.
Minne me menemme?
Näet kohta.
Kävimme täällä jatkuvasti ennen kuin hän kuoli.
Rakastin tätä tietä.
Haluan pystyä taas rakastamaan.
Halusin sinut tänne.
Tarvitsin tukeasi.
Pidä tätä.
Onko tämä tehtaalta?
Mitä se tarkoittaa?
"Pelasta minut, niin minä pelastan sinut."
Se olimme me.
Haluan jatkaa eteenpäin.
Sanon sinulle, että Sharma -
pudotti silmälasinsa vessanpönttöön.
Melkein huuhteli ne viemäriin.
Mutta hän onki ne ylös, koska ne ovat nyt käytössä.
Kuulkaa, minä siis...
Voinko liittyä seuraan?
-Sopii. -Sopii, tajuatko?
-Joo, se auttoi. -Hyvä.
-Kiitos. -Ei kestä.
Katsokaa, kaikki uutiset valmiina painoon!
Ensimmäinen numeronne.
Onneksi olkoon!
PALUU SYKSYYN
Pysy tässä.
-Kenen auto tuo on? -Pysy tässä, Henry.
Eikö sinun pitäisi muistaa se?
Ei, en muista sitä!
En halua... Ei. Mene!
Hei.
Onko tuo äitisi?
Ei.
On. Ei sillä väliä.
Oletko kunnossa?
Olen. Voimmeko mennä?
Asutko siis isäsi kanssa?
Tuntuu, etten tiedä mitään perheestäsi.
Niin, no. Tiedät tarpeeksi,
Jotain ilmeisesti tapahtui,
enkä osaa auttaa sinua,
-jos en tiedä. -Et sinä minua auta!
En pyytänyt apua, joten lopeta.
Älä yritä korjata minua.
Oi, katsokaapa.
Täällä on lorvailukokous.
Mennään, ihmiset.
Vielä kolme numeroa suunniteltavana.
Olisi kiva, jos keskittyisitte vähän.
Henry, missä rikostoverisi on?
En tiedä.
Onko hän sairas?
En tiedä.
Tänään on onnettomuuden vuosipäivä.
Voi että.
En tiennyt.
Niin.
East Riverillä oli kynttilät hänen poikaystävänsä muistoksi.
Ajaako hän autoa? Onko hänellä ajokortti?
Pitäisikö meidän...
Voisit varmaan kirjoittaa siitä.
Jätä viesti.
-Luulisin niin. -Voisitko?
Joo.
-En tiedä. -Sählää jotain.
Sählää vähän enemmän.
Mitä? Lopeta.
-Lopeta. -Sählää.
-Hankard. -Jou, mihin olet menossa?
Henry?
Sinäkö?
Niin.
Tule sisään.
Nukahdin kai töllön eteen.
Olen muuten Martin.
Tässä on vaimoni Sarah.
-Hei. -Moi.
Grace on puhunut sinusta paljon.
Olet kuulemma ollut hyvä ystävä.
Halusin vain tarkistaa, että hän on kunnossa,
koska emme olleet puheissa eilen.
Ja kun on tämä päiväkin, minä...
Hän tulee varmaan pian kotiin.
Voit odottaa yläkerrassa, jos haluat.
Kiitos. Oli mukava tavata.
-Samoin, Henry. -Niin.
Nyt siis tiedät.
-Asutko täällä? -Asun.
Muutin kuukautta ennen onnettomuutta -
päästäkseni eroon äidistä.
Hän joi paljon ja oli pahassa jamassa.
Mutta olet yhä täällä.
Minne sitten menisin, äidin poikaystävän sohvalleko?
Menitkö hakemaan sen?
Pesetkö hänen vaatteensakin?
Koska käytät niitä, eikö niin?
Teen parhaani.
Teet parhaasi, mutta asut hänen huoneessaan?
Me vartuimme yhdessä.
Hän oli perheeni.
En pyydä unohtamaan häntä.
Annan sinulle kaiken, minkä voin.
Tämä hämmennys ja hulluus -
on juuri sitä.
Et pysty käsittelemään sitä, mutta en odottanutkaan.
Mitä muuta voisin antaa sinulle?
Mitä muuta voit antaa? Oletko helvetin...
Tämä on pähkähullua.
-Lopeta nyt. -Ei, lopeta itse!
Älä johda minua harhaan! Minä vain...
En alkanut tapailla sinua tyhjästä.
Käskin jättää minut rauhaan.
Sitten peruit sen puheen.
No, koska en tiedä.
-Minä tiedän. -Minä en.
Olen sekaisin.
-En tiedä. -Minä tiedän!
Olen tiennyt alusta asti, että rakastan sinua.
En voi esittää parempaa, koska sinä haluat sitä.
-Sanoit haluavasi parantua. -Haluankin.
En ole vielä valmis.
-Haluan, mutten ole vielä valmis. -No, minä...
Ihan sama. Ymmärrätkö?
-Ymmärrät. -Minä... Ei, en ymmärrä.
Ihan sama.
Haluan sinut oikeasti juuri tuollaisena.
Mutta sinun pitää suostua puhumaan kanssani.
Rakastan sinua.
Miksi suutelet minua noin?
Miten?
Kuin olisit rakastunut minuun?
En tiedä muuta tapaa.
Lautasesi on uunissa, muru.
-Henry? -Mitä?
-Mikä on vialla? -Ei mikään.
Älä viitsi.
Haluamme vain tietää, mitä on tekeillä.
Onko kyse Gracesta?
Tavallista paskaa, jota tavalliset ihmiset kokevat,
ja jota ette ymmärrä.
Älä viitsi. Emmekö ole tavallisia ihmisiä?
Ette.
Ette. Mitä oikein pelleilet?
Teillä on ollut täydellinen suhde minun ikäisestäni.
-Minä hoidan. -Ei, ei.
-Meidän pitää mennä. -Äiti.
Hän on oikeassa. Te ette ymmärrä.
Minä menen.
-Erositteko te? -Joo.
En kyllä tiedä, olimmeko edes yhdessä.
Ehkä se on vain töyssy.
Ei, hän ei halua minua.
Mitä tapahtui?
Hän rakastaa toista.
Voi paska.
No niin.
-Haluatko hyvät vai huonot uutiset? -En kumpiakaan.
Huono uutinen on, että se koskee.
Aivosi ovat tottuneet vakaaseen -
-dopamiini- ja oksitosiinivirtaan. -Taas se alkaa.
Tiedän. Olen pahoillani, mutta juuri se aiheuttaa -
kaiken rakkauden hurmoksen.
Nyt tilalle tulee stressihormoneja.
Ne saavat olon tuntumaan karmealta.
Päätä särkee, lihaksia kiristää, rintaan sattuu.
Kehosi janoaa hyvän olon kemiaa.
Tulee vieroitusoireita.
Mahtavaa.
Niin.
Eilen oli ensimmäinen päivä, kun en ajatellut häntä.
Ja huomenna minulla on ensimmäiset treffit.
Henry.
Rakkaus on kemiallinen reaktio, joka tulee ja menee.
Tässä se hyvä uutinen. Sama koskee särkynyttä sydäntä.
Aivot sopeutuvat.
Kehon kemia palautuu normaaliksi.
Se kaikki on ajan hukkaa.
Voi ei.
Niin.
Hei.
Peruisitko kaiken, jos voisit?
Et voi.
Hän on nyt osa sinua.
Yritätkö sinä...
Aiotko matkia minua koko ajan? Selvä.
Oikeastaan minulla on kysymys. Odota.
-Et voi tehdä noin... -Mitä tuolla on?
Minä tein sen.
Minne menet?
En tiedä. En vain halua katsella tätä.
Et voi olla onnellinen jonkun muun takia.
Älä edes... Älä tee noin.
TURNAUS
OSAVALTION TESTIAIKA
Tässä Domin isä Grace kadoksissa koko päivän
Etsimme kaikki tavanomaiset paikat
Onko ideoita?
Varo!
Näitkö tuon?
Grace?
-Oletko kunnossa? -Minun pitää...
-Minun pitää kertoa. -Mitä? Mitä sinun pitää?
Minun pitää kertoa sinulle.
-Mitä? -Minun pitää sanoa se, Dom.
Minun pitää sanoa se, Dom.
-Sano sitten. -Sen olisi pitänyt olla minä.
Sen olisi pitänyt olla minä.
-Ei. -Sen olisi pitänyt olla minä.
Kylläpä, senkin paskiainen!
Se oli minun syyni!
-Eikä ollut. -Olipa.
-Ei ollut. -Kielsit kiusaamasta minua.
Sinä sanoit.
Sinä sanoit, enkä kuunnellut.
-En kuunnellut. -Kaikki hyvin.
Halusin vain saada sinut nauramaan.
-Kaikki hyvin. -Mutta käskit minun lopettaa.
-Olen pahoillani. -Kaikki hyvin.
Anteeksi!
Kaikki hyvin.
Tunsin auton heittelehtivän.
Tiesin, että sekunnin murto-osassa -
tulisi törmäys.
Viimeinen ajatukseni ennen sitä oli, että voi paska.
Viimeinen ajatukseni -
elämässäni olisi "voi paska".
En ajatellut Domia.
En edes ajatellut häntä.
Tekeekö se minusta huonon ihmisen?
Ei.
Se tekee sinusta ihmisen.
Mietin, mitä hän mahtoi ajatella.
Mikä hänen viimeinen ajatuksensa oli?
Hän ajatteli sinua.
Se on varmaa.
Sen piti olla minun hääpukuni.
Pidä sinä se. Ulkona on kylmä.
Lyhyt ilmoitusasia.
Saisinko huomionne hetkeksi?
Kiitos.
Haluan ilmoittaa, että Grace Town on päättänyt -
pitää lomaa koulusta -
henkilökohtaisten asioiden takia.
Palattuaan hän haluaa keskittyä opintoihinsa,
ei lehden tekemiseen.
Kaipaamme kaikki häntä kovasti,
mutta tämä tuntuu olevan -
paras päätös hänelle tällä hetkellä.
Tämä uutinen saattaa olla teille pettymys,
mutta luotan täysin -
tämän porukan taitoon -
saada aikaa kolme upeaa numeroa.
Teini-ikäisenä -
aivojen kemikaalit saavat tekemään päätöksiä,
jotka repivät erilleen lapsuuden turvallisesta maailmasta -
ja kiskovat villiin aikuisuuteen.
Eräs ystäväni sanoi kerran, että aikuiset ovat vain -
arpisia lapsia, joilla on ollut onni -
selvitä hengissä teini-iän limbosta.
Rohkaisen teitä lähtemään ulos -
katsomaan maailman sen prisman läpi.
Katsokaa vanhempianne ja isoja sisaruksianne.
Katsokaa kadulla kulkevia tuntemattomia.
Katsokaa heitä ja miettikää, että jossakin kohdassa elämäänsä -
hekin kulkivat näillä käytävillä.
Hekin kokivat nuoruuden pohjatonta yksinäisyyttä,
kestämätöntä voimattomuutta -
ja pimeyttä.
Numero kaksi!
TALVINUMERO - 2020
Tämä on kolmonen.
SOMEN KUUMAT SOVELLUKSET
Ajattelemme helposti arpia rumina tai epätäydellisinä,
jonakin, mitä tahdomme kätkeä tai unohtaa.
Mutta ne eivät mene pois.
Kirjoittaessani tätä -
viimeistä päätoimittajan palstaa -
viimeiseen numerooni,
joka ilmestyy viimeisenä lukiopäivänäni,
ymmärrän lopulta,
että arvet eivät ole jälkiä jostakin särkyneestä,
vaan jostakin, mitä on luotu.
ONNEKSI OLKOON, VALMISTUNEET
-Hei. -Hei.
Mennään...
Onneksi olkoon.
Samoin.
-Kiitos. -Niin.
Minne olet menossa ensi vuonna?
Menen Benningtoniin.
Se on eräs koulu Vermontissa.
-Siellä on kirjoittamista. -Kiva.
Mitä sinä teet?
Pidän välivuoden.
Jatkan terapiaa.
Niin, en ole valmis ennen kuin olen...
Valmis, tiedäthän.
Tietysti tiedät.
Niin.
Minun pitää löytää sanani taas.
Löydätkin.
Haluan vain sanoa,
että olet upea kokoelma atomeja, Henry Page.
Hei, onko tuo Hankard?
-Hankard! -Hankard!
Mennään.
Taidan kävellä.
Käveleekö hän?
Minäkin kävelen.
-Se on pitkä matka. -Haluatko seuraa?
Haluan.
Tekstitys: Mirja Muurinen