Nej... Ska vi verkligen börja här? Okej.
Redan från start gjorde jag intryck.
Alla gillade inte det.
Å, sån otur.
Men alla behövde inte gilla mig.
Och hör på det här: Hängsmycket är orsaken till min död.
Men mer om det sen...
Från början såg jag världen annorlunda än andra.
- Titta. - Men man måste följa mönstret.
- Din är ful. - Också mamma.
Du heter Estella, inte Cruella!
Men det var inte henne, utan världen, jag gjorde uppror mot.
Det visste mamma, och det bekymrade henne.
Du hör också hit. De ska vara glada att du går här.
Håller med.
Vad säger du till Cruella när hon försöker ta över?
- Tack, men du kan gå nu. - Bra. Så säg hej då till henne.
- Hej då, Cruella. - Och ta på hatten.
Jag behöver ingen hatt.
Var hövlig nu. Och snäll.
Och trevlig!
Hur är det man säger? "Jag är kvinna, hör mig ryta."
Det var inte så stort 1964, men det skulle komma.
Hej, jag heter Estella.
Titta... Vi har en skunk i lokalerna.
Snygg kavaj.
Hej, jag heter Anita.
Estella.
- Strunta i dem. - Det gjorde jag - just nu.
"Strunta i dem?" Sa jag inte precis "hör mig ryta"?
Alla gillade inte det.
Det här blir en plump i protokollet.
Ingen gillade det.
Men jag hittade vänner på oväntade ställen.
Som den här filuren.
- En hund? - Buddy. Jag har hittat honom.
Men inte den här.
Hon, däremot. Anita Darling. Vilket underbart namn.
Man kan säga att jag röt mig igenom hela lågstadiet.
Nästan.
Det är nog uppenbart vad som händer nu.
Estella, du är releg...
Jag tar henne härifrån.
- Jag relegerar henne. - Jag sa först, så skriv inget.
Jag hade redan sagt relegerad.
- Nix. - Icke.
Er skola verkar dessutom forma hemska barn som varken är kreativa eller hänsynsfulla.
Eller genier.
Du ska ut.
Försvinn!
Att vara en begåvning är en sak, men att uppfostra en har sina utmaningar.
London, nu kommer vi!
Vi har inget val. Du har ingen skola, och det är inget att fira.
Fast man kan å andra sidan inte vara modeskapare i en småstad.
Kan vi åka dit?
Till Regent's Park? Absolut.
Så fort vi kommer till stan, åker vi till fontänen, dricker en kopp te -
- och planerar vårt nya liv.
Varför är du finklädd?
Jag behöver stanna till hos en god vän och be om ett bidrag.
- Vadå för god vän? - Nån som jag behöver be om hjälp.
Jag ska inte vara så bråkig mer.
Jag lovar.
Och jag menade det.
Men när en tjej som jag säger så, kan man inte ta henne till ett ställe som det här.
Var är vi?
Nej, ha det. Det är fint.
Det blir nog bättre utan. Det ska bli ditt en dag. Det är en släktklenod.
- Tar du hand om det åt mig? - Får jag det?
- Kom, Buddy. - Estella...
- Allvarliga rösten... - Stanna här. Jag kommer strax.
Mamma...
- Ingen får se dig. - Är det därför jag ska ha hatt...?
Exakt. Min älskling!
Äsch, hon är strax tillbaka.
Jag försökte ligga lågt.
Päls och chiffong? I samma klänning?!
Men som ni ser, bröt jag mitt löfte.
Bara lite.
Inte lätt, men jag försöker.
Medan mamma besökte sin mystiska vän, kunde väl jag få ta en liten titt?
Dessvärre blev jag helt överväldigad av den lilla titten.
Jag visste inte var jag befann mig eller vad jag såg -
- men för första gången i livet kände jag mig som hemma.
Det gjorde tyvärr inte Buddy.
Buddy! Nej!
Fast!
Sätt på hatten innan nån ser dig.
Resten skulle jag kunna skylla på Buddy.
Jag behöver bara hjälp att komma på fötter.
Men jag förvärrade saken.
Jag ska aldrig säga något eller visa mig här igen.
Mamma!
Nej...
Vad kan jag säga? Det var mitt fel.
Polismästare Weston, det var en kvinna som hotade mig och begärde pengar.
Jag hade dödat mamma.
- Hundarna jagade någon. - Leta igenom parken!
Och just då...
...verkade det bästa alternativet vara...
...att fly.
Och länge flydde jag.
Jag kom till London, trots allt.
Och Regent's Park.
Men utan te.
Allt är mitt fel.
Utan mamma.
Jag skulle aldrig ha gått in.
Jag var föräldralös.
Hängsmycket...
Vilken sorglig historia. Underbarnet beter sig dumt och får sin mamma dödad...
...och blir ensam.
Men en ny dag bjuder på nya chanser, eller i alla fall ett par småtjuvar. Horace...
- Har ni en slant åt mig? - Beklagar.
...och Jasper.
God morgon...
Backa!
Horace var allmänt irriterande.
- Stick hem till familjen! - Jasper var klarsynt.
- Hon har ingen. - Också irriterande.
Och Wink var bara trevlig - irriterande!
Buddy!
Hallå där!
Men hellre det än fängelset.
Stanna! Polisen!
Rackarungar!
Det var nära ögat, men hon blev nog avhängd.
Tror du?
Var är vi?
Dags att snacka...
Var är dina föräldrar?
Mamma är död.
Jag sa inte att jag tog död på henne.
Du ska nog stanna här, och bli med i vårt gäng.
Va? Det har vi inte diskuterat.
Vi gör det nu. Det kan vara bra med en oskyldig tjej som avleder uppmärksamheten.
Jag ville bli modeskapare, inte tjuv.
Du har inte så många alternativ.
Han hade rätt. Jag var på flykt.
Gråter hon igen?
Hennes mamma är död. Du minns ju hur det kändes.
Och det fanns en sak polisen letade efter...
Vafan!
Jag måste färga håret.
Tycker du? Jag gillar det.
Att uppfostra en tjuv är inte vad mödrar drömmer om...
...men mamma var borta.
Deppa inte, det är bara början. Det blir mycket mer elände framöver, jag lovar.
Kom, Buddy.
Då kör vi!
Plötsligt hade det gått tio år, och vi hade byggt oss nån sorts hem tillsammans.
- Horace! Fånga! - Om två minuter. Det är tilläggstid!
- Vi var som en familj. - Horace, kom igen!
- En familj som var bra på... - Klä på dig!
...att stjäla grejer.
Väldigt...
...väldigt...
...väldigt bra.
Här ska jag av.
MODEHUSET BARONESS LIBERTY
Vi expanderade.
Jag sydde upp fantastiska förklädnader.
Vi stal...
Varsågod.
Jag sydde...
Vi stal...
Inte er hund! Oss ser ni aldrig mer!
Sydde...
Det fungerade perfekt!
Jag fick göra det jag älskade, och vi skördade frukterna.
Men jag kände ändå att jag var menad för något större.
Att mamma hade önskat mig mera, jag visste bara inte vad.
Vad gör du?
- Jag är uttråkad. - Skojar du? Jag har hittat en mini-tv!
En japan låg och sov på sängen.
- Ursäkta, men vilka är ni? - Spring!
- Herregud! - Stoppa tjuvarna!
HUSET BARONESS VINTERN 1965
Två, tre!
GRATTIS JUDY
Det här är bästa födelsedagen...
- ...på ett tag. - Inte för Judy.
- Vem är det? - Strunt samma, men hon...
- Jaså, Judy. - ...kan vara hungrig.
- Önska dig nåt. - Tack, killar. - Tack, Judy.
Vad är det?
Ett erbjudande om anställning på Liberty of London. Enklare jobb.
Ett hamburgerställe, hoppas jag!
Nej, Londons förnämaste varuhus.
- Hur lyckades du med det? - Du vet, kontakter...
ANTAGNA
- Jag älskar Liberty. - Jag vet. Jag har sett hur du tittar.
Jag har bättrat på ditt cv.
Gjort om det helt. Så gör alla. Hittat på några referenser.
Om de frågar hur du känner prins Charles, så säg att det är polorelaterat.
- Har den äran. - Polorelaterat!
Vad har vi för baktanke här, då?
Det finns ingen, det är bara Estellas dröm.
Jaså? Okej. Men vad är baktanken, då?
Vi har... Jag ger mig: Baktanken är att Estella är alldeles för begåvad -
- för att jobba med två skojare.
- Tack, Jasper. - Det är lugnt.
Mamma, jag har fått chansen som jag alltid har drömt om.
Jag ska hålla mig på mattan och bli framgångsrik, var så säker.
Skål!
Liberty of London.
Det var modets högborg på 1970-talet.
Här fanns alla de främsta modeskaparna.
Och nu arbetade jag där.
Ursäkta mig... Jag har en idé för skyltfönstret.
Inte ert jobb. Var snäll och håll er inom ramarna för er anställning.
Inte nu...
- Sir... - Inte nu.
Nej, nej, nej...
Inte nu.
Jag är en skicklig sömmerska om ateljén behöver folk.
Varför pratar ni när ni ska städa?
Har ni städat alla toaletter med såpa, vatten, mopp, blekmedel och polish?
- Ja. - I den ordningen?
Ja. Ni skulle inte...
...ångra det.
Hejsan...
Hej.
Du glömde lunchen.
Tack.
Nej.
- Vadå? - Jag släpper inte in er till kassaskåpet.
Är inte det själva baktanken?
Det finns ingen baktanke.
Vad menar ni? - Kom, Wink.
- Det finns ingen baktanke. - Horace...
Tack för lunchen. - Hej då, Wink.
Seriöst?!
Kanon.
Du är patetisk om du tycker det är snyggt.
Du är patetisk om du tycker...
God middag.
Underbar hatt.
Allt som täcker er hals.
Ni har...
...en cirkelrund bananskiva på kinden.
På andra sidan.
Mitt kontor. Nu! Nu, nu, nu.
Innan ni ger mig sparken, vill jag säga något.
Städa mitt kontor, från golv till tak.
Och när ni kommer i morgon, är det bra om ni har kommit ihåg att ta med...hjärnan!
Det där var onödigt. Jag tror att under den där -
- stela och för tajta kostymen -
- döljer sig en vänlig man som gärna ger en begåvad ung människa chansen.
Städa. Nu.
Så där kan jag inte låta dig se ut.
Det vore grymt.
Varför gick du och la dig i skyltfönstret?
Men ärligt talat, är du inte mycket snyggare nu?
Nej! Nej...
Hejsan.
Ut!
Skit också.
Följ med. Lämna sopsäcken.
- Ursäkta mig. - Horace, nej!
Nu ringer jag polisen.
Baronessan kommer. Hon är på framsidan.
Va? - Baronessan kommer!
Nej!
Hej. Finns det en bakdörr, eller...?
Baronessan. Modeskaparen. Jag vill se henne.
Leta rätt på flickan.
Där är hon.
De tänker på annat. Kom.
Baronessan...
Därute. Skyltningen.
Jag beklagar. Jag kan förklara.
Ja, nu går vi.
Beklagar.
Ta henne. - Det är vandalen som förstörde hela den nya skyltningen.
Hej.
- Det är under kontroll. - Ta det lite lugnt, va!
- Arbetar hon här? - Nej, hon har fått sparken.
Vi försöker ge fattiga stackare en chans, men deras bakgrund...
Ni vet...
Så hon arbetar inte här?
Jag vet inte...
Ni svettas, och det luktar.
Uppfattat. Tack.
- Du där. Lortfia. - Ja.
- Kort, Jeffrey. - Kort?
Ni har fått jobb. Den här adressen, 05.00, kom inte för sent.
Mellan tänderna!
Dåre. Flickan gjorde en bättre skyltning än jag sett här på tio år.
Instämmer!
Du hade rätt, det är en utmärkt butik!
Gud, så deprimerande allt är.
HUSET BARONESS
Hon gillade min skyltning, Jasper. Hon gillade min skyltning.
Grattis.
Allt är din förtjänst.
Så...
...det här var baktanken?
Lustigt hur en lycklig slump kan förändra livets riktning.
Fast om jag ser tillbaka är "lycklig" kanske fel ord.
Jaså, det är ni?
Rappa på!
Följ med. Den här vägen.
Tystnad!
Min förra visning var en triumf.
Ska jag läsa högt ur Tattletale?
"Baroness förbluffar med den nya A-linjen och en snedskärning som"...
..."ger silhuetten ny form på ett så djärvt sätt" -
- "att publiken genast bröt ut i rungande applåder."
"Hon är i sanning ett geni."
Ska jag upprepa det sista?
"Hon är i sanning ett geni."
En triumf.
Njut av det ett ögonblick.
Det räcker. Ny visning, den måste bli perfekt. Sätt igång.
Fönstertjejen...
Ta en provdocka, lite tyg och sno ihop något.
- Baronessan behöver kreationer. - Kreationer. Ska bli.
Löjligt.
Rubbat.
Du får sparken.
Glåmigt, glåmigt, glåmigt.
- Varför pratar du? - Jag tror att ni rispade mig.
Tyger... Kan ni ta fram exakt den röda nyansen?
Välkommen till Second Time Around. Jag heter Artie, eller Art som i "work of".
- Vad snygg du är! - Det säger alla, så det är väl sant.
- Hur funkar den outfiten bland folk? - Det blir en del glåpord.
Men "normal" är den värsta förolämpningen, och det säger ingen.
Håller med.
Kolla runt. Här finns allt tjejer - och killar - vill ha. Allt du drömmer om!
Dior, 1955. Fantastisk.
Chanel, 1950. Vårkollektionen.
- Jaså, en kännare! - Vi kommer att bli väldigt goda vänner.
Baroness 1965 i skylten. Vinterkollektionen.
Jag såg.
Lortfia, hämta lunch.
Sojalax, citronzestrisotto -
- gurka i 5 cm-diagonaler, 0,6 cm tjocka -
- toppade med sju persiljeblad, strimlade, inte rivna.
Ska bli.
Våra varuhus säljer ju era kläder, så vi tänkte ge er några synpunkter.
Återkoppling.
Utmärkt. Ska jag börja? Med min återkoppling.
Ni är kort, tjock och luktar sardin. Ni är färgblind, men det låtsas ni inte om.
Ni kan inte ta ansvar. Era intäkter har sjunkit med 15 %, butiksbesöken med 12,5.
Ja, jag läser på.
Er butik har inte renoverats sen blitzen. Ska man handla eller ta skydd där?
Pengar avsatta för renovering har ni förskingrat.
De finns i Schweiz, på ett konto med numret 322 54766 - för att vara exakt.
Klar. Er tur.
Jag lyssnar.
Adjö.
Nollor.
Lunch. Nu.
Äntligen en kompetent person.
Och en inkompetent. Roger, min jurist.
Han spelar hellre piano på en sjabbig liten bar, men han är en duktig jurist.
- Hej. - Hej.
- Piano är fint. - Ja.
Dags för min 9-minuters powernap. Lägg lunchen i en ask.
Kanske fodrad.
Tyll skulle fylla ut, ge den lite volym.
Jag sa ju det.
Baronessan...
Rappa på, Estella.
Smycken...
Och, Estella... Gör livet...
...trådsmalt.
Estella, gjorde du livet trådsmalt?
Då så. Hur ser jag ut?
- Fantastisk. - Det vet jag väl.
Visa...
Hur skulle du ha gjort?
Du är bestämt...
...någonting.
Kom...
Den här har jag ritat.
Baronessan tycker att jag är "någonting".
Det är nog beröm.
Allt går jättebra, mamma.
Jag försöker vara den Estella som du ville.
För det mesta. Och det funkar.
Jag önskar att du kunde se det.
Den har något som irriterar mig och jag litar alltid på min instinkt.
Jag tänkte att vi kunde ge den en snävare kontur.
Tänkte du...?
Jag tycker att det blir bättre.
Du har rätt.
Ert smycke...
En släktklenod. En gång blev det stulet av en anställd.
Nej, hon stal det inte.
Ursäkta.
Ordföljden blev fel. Jag menade:
Nej, inte stal hon det? Var hon anställd hos er?
Ja, många år tidigare.
Hon stal smycket och var dum nog att komma tillbaka.
- Sen föll hon nedför ett stup och dog. - Så förfärligt.
Ja, det var under min vinterbal, och hennes död överskuggade allt.
Dags för min 9-minuters powernap.
Vem var det?
Oviktigt. Historien handlar om hur lyckligt lottad jag är.
Hon hade i alla fall en dotter som skulle vara speciell. "Unikt begåvad"...
Det var klassisk utpressning.
Eller så älskade hon sin dotter väldigt mycket.
Eller så hade hon enbart en person att ta hand om och misslyckades helt.
- Tala. - Vi har möte på Ritz.
Smycket. - Skor, Roger.
- Rör inte vristen. - Jag ber om ursäkt.
Kom.
Mamma hade inte misslyckats helt. Det hade jag gjort.
Men det skulle inte upprepas.
Jag sa ju att det är hit hon går.
Hallå!
Är allt som det ska?
Hon sa att mamma var en tjuv. Och en misslyckad mamma.
Va? Kände hon din mamma?
Ja, det var hennes fest vi besökte.
Mamma hade arbetat för henne.
Jag tappade smycket när jag flydde. Hon måste ha hittat det.
Det är mitt, och jag ska ta tillbaka det.
- Ta tillbaka...? - Alltså stjäla det.
Mina damer och herrar, vi har hittat "baktanken".
NEDRÄKNING TILL SVARTVITA BALEN
Hennes svartvita bal, där slår vi till.
Det blir vårt största jobb någonsin. - Horace, lyssna!
Vi behöver veta vad de har för larm.
Powernap. Nio minuter.
Var kamerorna sitter.
Var vakterna står.
Och hur schemat ser ut.
Vi måste känna till varje detalj och varje död vinkel.
La toilette, s'il vous plaît.
Vous parlez français? C'est supercool!
Toaletten är till vänster och längst bort.
Tack.
Sen måste vi bara koppla ur larmet och kamerorna -
- öppna kassaskåpet och stjäla smycket -
- under säsongens största tillställning.
Bevakningen kommer att vara ansträngd, men för säkerhets skull -
- skaffar jag koden till kassaskåpet genom en avledningsmanöver.
Hon gillar att kasta ut kvinnor som stör hennes känsliga natur från sina fester.
Gamla kvinnor, kvinnor i guld...
Ledsna kvinnor... Kvinnor som bär på pudlar...
Men också vackert klädda kvinnor som tar fokus från henne.
- Vi kan fråga en av de äldre tjejerna. - Horace...jag är avledningen.
Sprida ödeläggelse på galafester är ju min specialitet.
Kanske det, men vi har ett problem: Kommer hon inte att känna igen dig?
- Antar det. - Och då förlorar du väl jobbet?
Ett jobb du älskar.
Hon tycker ju att du har begåvning? Så kanske...
- Du behöver kanske inte smycket. - Men det är ju baktanken!
- Det är bara ett smycke. - Jag vill ha tillbaka det!
Hon bestämmer...
Men du har rätt.
Hon kommer att känna igen mig.
Så Estella kan inte gå på festen.
Men jag vet nån som kan.
SKADEDJURSBEKÄMPNING
- Då kör vi. - Ja, kom så förstör vi dagen för någon!
Tänker du på baronessan?
- Ja, det är klart! - Då så.
- Vem trodde du? - Du sa "någon", och det...
Nu fixar vi det här.
Inte i kväll.
- De sa att det var akut. - Det är en privat tillställning.
Ohyran i fråga väntar inte på nån inbjudning.
De tar sig in, biter de fina gästerna -
- som sen tuggar fradga, rullar ögonen bakåt och dör.
Rörande. Jag fällde nästan en tår.
Stå helt stilla...
Vad du än gör, vänd dig inte om.
Stå inte där! Se till att få bort den!
Jag varnade dig ju. Och tvätta händerna!
Vilken jäkel till råtta! Stor som en hund! Men en råtta!
Miss Anita Darling...
Baronessan... Jag är så tacksam över att ni gett Tattletale en exklusiv intervju.
Inte tillräckligt tacksam för att respektera klädkoden.
Inga färger.
Min penna har visst läckt.
Ingen bryr sig om vad du skriver, lilla vän, bara hur jag ser ut.
- Baronessan ser fantastisk ut. - Underdriftens mästare, som alltid.
Skål...
...för mig.
Har ni eld?
Ta henne.
Kom igen, Wink.
Jag är lite nervös.
- Det behöver inte bli någon scen. - Jo, faktiskt.
Min arm. Den är nog bruten. Finns det en doktor här?
Nej, den är hel! Notera att jag gör det här i högklackat.
Ratbane, avbryt! Du syns i kamerorna.
Va?
Ni är sex stycken, så ni vinner.
Men de första två kommer att få riktigt ordentligt ont.
Dags för plan B.
Nej, nej, nej!
Har ni sett på den?
Nej, det är mina ledningar.
Kan ni bestämma vilka det ska bli?
Så där, ja.
Nej, nej, nej. Så äckligt...
Ditt missfoster. - Jag menade det inte, Wink.
Nu kan du fortsätta.
Å, ursäkta mig...
Vänta. Vi har knappt börjat.
Var det två? Jag har tappat räkningen.
Herregud, ta bara hit henne.
Sch... Du ska föreställa död!
Nu tar ni för hårt.
Här finns inget att se.
- Horace, hur går det? - Hur det går?
Det går illa.
Nej...
Vem är ni? Ni ser bekant ut?
Jag ser fantastisk ut. Bekant, vet jag inte.
- Är håret äkta? - Svartvit bal. Jag gör gärna intryck.
Jag förstår. Vad var det ni hette?
Cruella.
Klänningen är magnifik. Er egen modell?
Nej, den är er. Från 1965.
- Inte konstigt att jag gillar den. - Jag har gjort ändringar.
Slå er ner. Jag insisterar.
Jag är intresserad, och det blir jag i stort sett aldrig.
Ja, de är vackra.
Och folkilskna.
En underbar kombination.
Vad vill ni? Ni ville uppenbarligen fånga min uppmärksamhet.
Jag vill bli som ni. Ni är en mycket mäktig kvinna.
Jag ska ge er ett gott råd: Den som behöver tala om makt har ingen.
Jag har ingen, jag behöver tala om den och därför är jag här. Hänger ni med?
Ni är rolig.
Det är råttor, men också möss, ödlor...
...tvättbjörnar... En lång rad olika...
Det där är en hybrid.
Varifrån kommer ni?
Uppe...
...i norr. Kan man säga.
Södra delen av norr - så väst, faktiskt.
Det får räcka. Tack för pratstunden, men nu måste jag låta gripa er för...
...olaga intrång.
Är det en råtta?
Herregud! Ta bort dem! Ta bort dem!
Mitt smycke...
Vi ses, killar.
Festen har börjat!
Hunden! Stoppa tjuven!
Modigare råtta har jag aldrig träffat!
Den behöver ju vi...
- Måtte det finnas en plan C. - Vilken är det?
Jag frågade om det fanns en plan C!
- Hoppa in! - Bra.
Snabba på, du är hund!
Kan du köra bil?
Nej!
En bil!
Nu räcker det, stanna!
Vad är det?
Hallå, vad gör du?
- Baronessan dödade min mamma. - Vad pratar du om?
Visslan... Hon satte hundarna på henne...
Det var inte mitt fel.
Hon dödade henne. Som om hon inte betydde något.
Jösses...
Det sägs att sorgen har fem stadier.
Förnekelse, ilska, förhandling, depression och acceptans.
Jag vill lägga till ett:
Hämnd.
Vi borde ligga lågt.
Ja.
- Det blev i överkant i går kväll. - Tycker du? Jag landade i en tårta!
- God morgon, killar. - God morgon.
Nu börjar vi.
- Du tänker väl inte döda henne? - Inte nu, men det kan förändras.
- Nej - alltså? - Hörde du mig säga nej? Till smycket...
En av dalmatinerna svalde det. Oklart vilken, så ni får kidnappa allihop.
Vänta, vad ska vi...
Älskling, om jag måste upprepa mig hela tiden, kommer det här inte att fungera.
- Prata normalt. Jobbet är gjort. - Smycket försvann in i ena änden.
Det kommer att komma ut i den andra, det är så det funkar.
Och frukosten som ligger på golvet nu?
Och mera? Vart ska du?
- Jag berättar det ni behöver veta. - Så brukar vi ju inte...
- ...jobba. - Det där var ohövligt.
Det är jobbigt med mamman. Vi får försöka förstå henne.
- Fast flingorna ligger på golvet... - Jag vet. Ropa på hundarna.
Anita Darling, min älskling.
Estella. Det var länge sen.
Jag tittade ihärdigt på dig på festen, och sen gick det upp för mig.
- Estella från skolan. - Det är inte Estella.
Det var det förr. Nu är det Cruella.
Visst går du på fester och tar bilder och skriver skvaller? Det är väl ditt jobb?
- Det är inte så roligt som det låter. - Det låter inte roligt, men användbart.
Jag vill starta ett eget klädmärke.
Ska inte vi två väcka lite intresse för den här blaskan -
- där ni alltid skriver om den gamla skatan?
- Nu har du glimten i ögat igen. - Vadå för glimt?
Jag börjar minnas att du har en rätt extrem sida.
Då minns du också hur roligt det är.
Jag vill att du hjälper mig berätta vem jag är.
- Många hundägare liknar sina hundar. - Det har jag aldrig tänkt på.
Nu då?
Försök vara lite professionell, vi ska jobba.
- Wink är trevlig, det funkar nog inte. - Det kommer att funka.
Wink, kom ihåg att de kan sniffa sig till rädsla.
Lugn och fin, Djingis.
- Jag sa ju det. - Är han inte världens gulligaste?
DEN SVARTVITA BALEN
- Det är ju du. - Ja. Och du läser om mig.
Du är i min butik.
Det är jag. Estella.
Jösses... Du är ursnygg.
Du väckte ett visst uppseende.
Det är bara början, raring. Och jag behöver hjälp.
Jag vill skapa konst...Artie.
Och jag vill ställa till bråk. Är du med?
Jag älskar bråk.
Jag är inte er fiende! Sluta!
Hallå, hallå! Seså...
Hallå! Sluta med det där!
Sluta!
Kom igen! De är inte dina!
Fick ni dem?
Artie - killarna. - Killarna - Artie.
Artie ska jobba därnere. Han kan faktiskt mode.
Hundarna nafsar!
Gå ut med dem, ge dem mat - smycket ska ut.
Du kan väl också gå ut med dem? Laget före jaget.
- Här är jaget laget. - Inte den attityden. Vi hjälper ju dig.
Låt bli då.
Mamma och pappa grälar.
Jag gör i ordning där nere.
Sluta. Ta det lugnt.
Kom nu, hundarna. Mot Regent's Park.
- Du kunde vara hövligare. - Men jag ska till jobbet.
- Jag är modeskapare nu. - Va?
Man ska hålla sina fiender nära.
Voilà! Cruella fick ligga i en ask länge.
Nu kan Estella bli den som gästspelar ibland.
Alla skrattar åt mig.
All press är bra press, sägs det.
Fast råttorna har fått stort utrymme.
La du märke till hennes hår?
En slump. Alla ungdomar ser visst ut så nu.
Tack, John. Du är en sån enorm...
- ...hjälp. - Jag gör vad jag kan.
Hon vill träffa er. Rappa på.
Seså...
Där är hon. Försenad. - Ta ett block.
Modefakta: höjdpunkten i Londons modevärld är vårkollektionen.
Ursäkta mig.
Min vårkollektion...
Jag behöver tolv kreationer, och jag har...
Låt mig räkna.
Jag tänkte ta ifrån henne det hon älskade mest. Hennes företag...
- ...hennes position... - Inga.
Jag behöver tio kreationer som håller måttet kl. 03.00.
...och hennes självförtroende.
Gå nu.
- Tack. - Tacksamhet känner bara en loser.
- Ett gott råd. Tack. - Vad var det jag just sa?
Att jag inte skulle tacka er. Jag fattar. Tack.
- Gå. - Jag går.
Har hundarna försvunnit? Leta rätt på dem, då!
Horace... Matchen har börjat.
Men herregud, era odjur! Det där är min säng!
Jag tänker titta på matchen.
Tottenhamsupportrar? Då är ni inte helt hopplösa.
Två minuter. Smycket?
Nej. Men de är tysta, alltid något.
Och: "Tack för att ni gjort skitjobbet." - "Ingen fara. Vi är ett lag."
GALAAFTON
FRAMTIDEN
CRUELLA! ÄR HON FRAMTIDEN?
Cruella! Cruella!
Vad är det för namn?
En seriös konkurrent. Vi får krossa henne, som så många förr.
Leta rätt på henne. - Och Roger, rota fram allt som finns om henne.
Jag är mer jurist än detektiv...
Ska bli.
POLISEN FÖRBRYLLAD
VAR SLÅR CRUELLA TILL HÄRNÄST?
VEM ÄR HON?
CRUELLA STJÄL RAMPLJUSET
BARONESSAN ÄR UTE CRUELLA NYA MODEDROTTNINGEN
CRUELLA SLÅR VÄRLDEN MED HÄPNAD
Vi har ingen signaturkreation.
Och Cruellavarelsen är överallt.
Jag vill ha idéer.
Estella... Vad har du?
Ni verkar upprörd.
Mina hundar är borta, mitt smycke är stulet -
- och den här Cruellavarelsen är...
- Vår visning måste bli bäst. - Vill ni ha gurka? Tunnskivad.
Gå.
Och sätt din förtorkade lilla hjärna i arbete.
Javisst. Tack.
Ja, gå på lunch, era arbetsskygga dårar.
Va...? Hallå!
Är det möjligt att du döljer saker för mig?
- Jag var på lunch, på allmän plats. - Ja, jag äger gränden.
Va? Kan man äga gränder?
Gränder, skisser, människor, deras själar.
Ta en titt på anställningsbeviset.
Jag har visst hittat min nya signaturkreation.
Vad tycks?
VEM ÄR CRUELLA? BARONESSAN TAPPAR KUNDER
ÄR DET CRUELLA?
POLISEN HAR INGA LEDTRÅDAR
CRUELLA ÄR HÄR
STJÄL FÖRESTÄLLNINGEN
Vi måste stämma henne. För förtal.
Olaga frihetsberövande, skadegörelse. Vad som helst.
Jag har läst i lagen och pratat med polisen -
- och det är nog inte juridiskt möjligt att...
Du måste sluta prata, Roger.
Jaha...
Så jag får en lucka och kan ge dig sparken.
Där! Du får sparken.
Roger skyllde avskedet på mig, men han fick sparken...för att han var han.
Du behöver mer än eyeliner, lilla vän. Men du har öga för en bra bild.
- Baronessan... - Vem är det? Och var är hon?
Vet inte.
Ljög du för mig nu?
Jag... Nej, jag...
- Gråt inte. - Det gör jag inte.
Jo, snart.
Hittar du nåt?
- Kom igen! - Ingenting?
Nej, ingenting.
- Jag är orolig för henne. - För Estella?
Ja.
Hon spelar bara taskig för jobbets skull. - Hallå, sluta!
- Var är pärlorna till klänningen? - Vi väntar bara på idioten till bud.
IMPORTERADE FRÅN SYDAMERIKA
God dag, lilla fröken. Här kommer det toppmoderna modevaror.
Tack, väldigt stiliga bud!
Den är...
Underbar.
Jag har lyckats än en gång. Nu ska vi skriva historia!
Jag behöver något att dricka. - Kom, Estella.
Hit med den!
Gå.
Skål för mig!
Vem fan skulle jag annars skåla för?
Mig?
Jag ritade ju er signaturkreation.
Du är användbar, det är allt. När du slutar vara det, ryker du.
Uppmuntrande.
Tack.
Man kan inte bry sig om andra människor.
Alla andra är hinder. Om man bryr sig om vad ett hinder känner, är man förlorad.
Hade jag gjort det, kunde jag ha dött, som så många fantastiska kvinnor -
- med byrålådan full av osedd begåvning och hjärtat av patetisk bitterhet.
Din begåvning räcker till ett eget märke.
Men om du är tillräckligt hänsynslös är frågan.
Hoppas det.
Rätt svar. Bravo.
Men först måste vi göra oss av...
...med Cruellavarelsen, inte sant?
Ni måste hata henne.
Uppriktigt sagt...
...är jag kluven.
Hon är duktig. Djärv och begåvad.
Men i valet mellan henne och mig...
...väljer jag mig.
Här har vi en glädjedödare.
Men om man gör...
...så här?
Men hallå...
Vi får gå på hårdare.
- Du tar en risk. - Inbrottet skulle märkas, sa Cruella.
Det gjorde hon.
- Jag börjar tröttna på Cruella. - Jag med.
Vad gör ni?
- Hon försökte bryta sig in i går kväll. - Vem då?
Cruella - rimligen.
Det är en löjligt dyr klänning. Hon skulle aldrig ha råd att sy upp den.
Men hon har ingen skam i kroppen.
Hon kanske stjäl min klänning. Det vore ju en utmärkt idé, om man var...
...hon.
God natt. Gå och lägg er, det är en stor dag i morgon.
Nu sköter ni er.
God natt.
Vad är det?
Jag saknar Estella.
Mål!
Vilka snygga kappor de skulle bli!
Hundarna?
Jag skojar.
Vet du vem jag saknar? Den Jasper som hade humor.
Vi har alla tre råkat ut för skit, men vi har alltid ställt upp för varann.
- Ja, och är det så svårt att stötta mig? - Nej.
Estella - det är lätt - men att hjälpa Cruella...
- ...är en mardröm. - Nu underdriver du igen.
Cruella får saker att hända. Det gör inte Estella.
Och nu är jag upptagen.
Så om vi är klara med småpratet...
Och "om" sa jag bara av artighet.
Du får.
När Estella kommer, följ henne till mitt kontor och se till att hon stannar där.
Men det är nog inte hon.
Får du lön för din åsikt eller för att lyda?
Ber ni om min åsikt?
Jag ordnar det.
Tala.
"Sitter fast"? Gästerna är ju på väg.
Det är något på tok med låset.
Gör vad ni måste, men öppna det!
Den lilla...
Mina damer och herrar...
Låt mig presentera...
Cruella!
Bra tryck.
Musiken.
Hon har dödat mina hundar.
Och sytt en kappa.
Stick härifrån!
- Snällt att tacka oss för allt slit. - Verkligen vänligt!
Vad hände med gullungen som grät på en bänk?
Hon är borta.
Vi skulle ha lämnat henne på parkbänken.
Välkommen, madam.
- God dag. - Vad får det lov att vara?
Två lamm korma, en kyckling tandoori och ris till alla.
Det var modeupplopp i Regent's Park i dag.
Cruella, av vissa kallad modeskapare, av andra vandal.
Man frågar sig om hennes kappa var äkta dalmatiner.
Firar ni, madam?
I högsta grad.
Drottningen är död.
Länge leve drottningen!
Cruella...
Du är galen på riktigt.
Tack för komplimangen.
Du visade talang.
Precis som Estella.
Oj, kommer jag för sent till jobbet?
Hur gick visningen, chefen?
Det här är en sak mellan oss. Låt Jasper och Horace...
De är klantskallar som ledde er hit, men låt dem gå.
Det ska jag. De ska gå i fängelse.
För vadå?
- Hundnappning? - Mordet på dig.
Ingen kommer att köpa det.
Om jag kan visa upp ditt förkolnade lik, verkar det genast troligare.
Nästan.
Kom med här. Kom.
Den var fin.
Ska du döda mig för att jag överglänste dig?
Japp.
- Jag vet att du dödade mamma. - Du måste vara mer exakt.
Va?
Vem menar du?
Begränsa alternativen.
Från en klippa. Du satte hundarna på henne.
Jaha... Nu förstår jag.
Det är därför du är sur.
Det förklarar föreställningen.
Jag ska döda dig. Och dina hundar.
Jag väntar.
Mina herrar...
Kan ni släppa loss mig en stund?
Kom igen. Hon är säkert en hemsk chef.
Det räcker nu.
Farväl, Cruella.
Hundar...
Stygg hund, Djingis.
Jag tipsar pressen. De får gärna veta att din död...
...var en flammande succé.
Där. Där uppe.
Backa. Det är fortfarande farligt här.
Senaste nytt...
Cruella, mest känd för att ha överglänst baronessan i modevärlden, dog i kväll.
Londons modeprovokatör är död.
Baronessans konkurrent har slocknat.
Cruella, en lysande stjärna på Londons modescen -
- har omkommit i en brand i en lagerlokal.
Va?
Te, miss Cruella?
- Varför lever jag? - Jag drog ut er innan eldhavet tog er.
Jag har något till er.
- Har ni hittat det? - På brandplatsen.
Jag försäkrar att det är noggrant desinficerat.
Får jag visa något?
Jag visste inte att det fanns en nyckel.
Vad går den till?
Det här.
VÄLBORNA ESTELLA VON HELLMAN VÄLBORNA BARONESSAN VON HELLMAN
Har baronessan en dotter?
Det är ni.
Får jag förklara?
Baronen var en vänlig själ.
Men baronessan var alltigenom narcissist.
Så när hon upptäckte att hon var gravid...
- Jag är gravid. - ...blev hon inte särskilt glad.
Men baronen blev så förtjust att han skänkte henne en släktklenod.
Hon tog emot smycket, men hon hade andra planer för er.
Stopp. Du säger "för er"...
Ni är hennes dotter. Jag var med när ni föddes.
Baronen var bortrest, och jag fick en order.
- Du vet vad du ska göra. - Det var en djävulsk begäran.
Jag var tvungen att skydda er, men hur?
Då såg jag Catherine, den vänaste själ som någonsin funnits. Hon räddade er.
Baronessan sa att barnet hade dött.
Och baronen tynade bort.
Min poäng är att ni är den rättmätiga arvtagaren till baronens förmögenhet.
Huset, titeln...allt.
Det psykfallet kan inte vara min mamma.
Nej.
Hallå där!
Vilken förvirrande dag.
Min ärkefiende...
...är min riktiga mamma...
...och hon tog livet av min andra mamma.
Du var antagligen alltid rädd -
- att jag skulle bli en galning...
...som min riktiga mamma.
Det förklarar allt ditt snack om att dämpa sig och försöka smälta in.
Du trodde väl att kärlek skulle få mig att bli normal.
Och jag försökte.
Jag försökte verkligen, eftersom...
...jag älskade dig.
Men saken är den...
...att jag...
...inte kan vara rara Estella...
...hur mycket jag än försöker.
Det har aldrig gått.
Jag är Cruella.
Född briljant.
Född ond.
Och lite galen.
Jag är inte som hon.
Jag är bättre.
Men hur som helst...
Nu måste jag sätta fart. Jag har mycket att hämnas och förgöra.
Men jag älskar dig högt.
För alltid.
Killarna är inlåsta, men vi har ett problem.
- Det är inte vad jag betalar dig för. - Vi har inte hittat hennes kropp.
Vad menar du? Det är på tv, på radio.
Ja, någon tipsade dem.
Men gav dem fel tips.
Tack för hjälpen.
Inkompetent som alltid.
Du står i vägen.
Jag fattar inte att hon är död.
Skärp dig, man kan inte gråta i fängelset.
- Okej. - Vi minns Estella i stället.
- Estella. - Estella.
- Inga tårar. - Glöm Cruella.
Hörde du?
Nåt hörde jag.
Hallå där!
Håll ett öga på fångarna!
Vad är det?
Wink!
Wink...
Du blev inte grillad!
- Vad i...? - Tack.
Du ska få en puss på nosen, skit samma var den har varit!
Skjuts?
- Vi går, tack. - Du lever!
Jag vill inte bli behandlad som en hund. - Förlåt, Wink.
Ni åker fast.
- Det gick bra förr, så oroa dig inte. - Exakt!
- Jag vill ha nåt stekt till frukost. - Jag med, fast utan henne.
Det här är inte lätt att säga...
Baronessan är min biologiska mamma.
- Nä, dra på trissor... - Det förklarar åtskilligt.
Hon ville att jag skulle dö.
Och dödade den raraste kvinna som nånsin funnits. I och för sig en lögnare.
Tack för plättar och fantasifoster. Och lycka till!
- Jag tar med mig några. - Nu gäller det att döda eller dödas...
Ja, men hon är en livsfarlig galning, och det är inte du.
Det vet vi inte ännu. Jag är bara barnet!
Kul. Alltså det skulle vara kul om jag visste att du skämtade.
Jag skämtar förstås!
Men jag kan inte fly.
Hon kommer att hitta mig, det vet du. Vi måste stoppa henne.
Jag blev lite knäpp bara.
Förlåt.
Ni två är min familj.
Allt jag har.
- Familj, sa hon. - Ja.
- Och det funkar alltid. - Låt gå då.
Hur tänker du?
Baronessan håller en välgörenhetsgala i helgen.
Vi behöver alla gästers adress och mått.
- Arties alla sömmerskor. - Han är skön!
En svart cape, färgburkar...
- Ett antal styva korsetter. - Borde vi anteckna?
- Jag visste inte att vi hade gäster. - John, det här är min familj.
De ska bo här ett tag.
- Hej... - Dina plättar är slut.
DALMATINERMÖRDAREN DÖD
Det är stängt.
Jag läste just om dig. Valpmördaren.
- Jag bara älskar prickigt! - Men du har väl inte...?
Nä.
Men folk behöver en skurk, och jag spelar gärna med.
Underbart.
- En detalj bara: Är du inte död? - Jo, det är jag.
Det är tragiskt. Men också användbart.
- Och jag har en plan... - Självklart.
- Och du ska hjälpa mig. - Vad får jag för det?
En sagolik kväll av kaos och möjligen död.
"Ja tack", "ja tack", men "nja" på det där med död.
- Det blir inte du. - Jag hämtar jackan.
BARONESSAN SÄLJER SÄMRE
MODEVÄRLDEN
SÖRJER
CRUELLAS DÖD
CRUELLAS DÖD CHOCKAR VÄRLDEN
MALKATASTROF
KAN BARONESSAN KOMMA IGEN?
KUNDFÖRTECKNING
BARONESSAN SÄLJER MINDRE av ANITA DARLING
BARONESSAN SÄLJER MINDRE
FÖRSÄLJNINGEN NER 27 % EFTER VISNINGSKALABALIKEN
ÄR BARONESSAN SLUT?
ÄR BARONESSANS TID UTE?
VÄLGÖRENHETSGALAN KAN AVGÖRA HUSET BARONESS ÖDE
BÄR DENNA TILL MINNE AV CRUELLA BARONESSAN
Hejsan.
Ursäkta.
- Det är en stor kväll. - Ja, verkligen.
Är du säker?
- Jag menar allvar. - Du är så söt när du gör det.
Okej.
Jag vet att du lider. Och jag vet att det är hennes fel...
Men det går inte över bara för att du dödar henne.
Jag ska inte.
- Jag lovar. - Bra. Toppen.
Om jag inte blir absolut tvungen.
Tack för all hjälp.
Ibland har jag svårt att säga nej till dig.
Det är en egenskap jag älskar.
Tack...?
När jag lagade bilen såg jag märket. Vet ni vad den heter?
Devil!
De-vill, heter det!
De-vill!
Det låter bra.
Seså, i givakt!
Räta på ryggen! Bra.
Nu är det dags.
För länge sen när jag sa "ta hand om det" -
- vad trodde du att jag menade?
Jag blev lite konfunderad. Men jag trodde knappast att ni menade...
...att jag skulle döda ert enda barn.
Och jag som trodde att vi kände varann.
Nå? För er skull hoppas jag att ni har henne gömd i rocken.
Nej.
Kom hit, George.
Hon kommer i kväll. Ingen får se henne.
Alla tror att hon är död. Och det ska hon vara innan kvällen är slut.
Jag har en liten överraskning. Chocken sätter henne ur stridbart skick.
Ge mig den.
Underbart.
Å, vad roligt!
Leta rätt på henne, idioter!
Varför är jag den enda som klarar av något?
Det måste vara tröttande.
Det bör bli en minnesvärd kväll.
Det bör det verkligen.
Vakna, killar. Här kommer första bilen.
Det är hon.
Vad i hela friden...?
Det var inte hon.
Där är hon!
Det är inte hon.
Hur vågar ni röra mig?!
Vad är det här?
Dags för min entré, mina vänner.
- Har hon kommit? - Det är just det...
Polisen...
Det blir inbrott på Hellman Hall i kväll.
Vem talar?
Lystring! Baronessan vill att alla samlas i biblioteket nu. Hon är ursinnig...
Jag letade bara efter toaletten...
Tack, allihop, för att ni kom.
Vilken fin hyllning till vår kära vän...
...som aldrig kommer tillbaka.
Tyvärr.
Gripande!
En skål för Cruella!
Bravo!
Den hunden är som min son.
Du ska dö!
- Jag hade honom. - Tror du det...?
- Var är hon? - Frågar ni efter henne? Hon är ju död!
Var är vakterna?
Hon är här. Det känner jag.
Leta rätt på henne.
Ta henne!
Sitt.
Hej, Cruella.
Det är tråkigt att förstöra din fest, men jag har kommit för att vräka dig.
Var inte löjlig.
Här är nyckeln som låg i smycket. Den går till skrinet med mitt födelsebevis.
Hej, mamma.
- Nu förstår jag. - Vadå?
Hur du kan vara så enastående. Naturligtvis...du är ju min!
Jag har längtat efter någon -
- som är lika skicklig som jag.
Du lämnade mig att dö.
Det var ett misstag.
Det kan vi reparera. Det vet jag.
Aldrig.
God afton. Baronessan ber er göra henne sällskap på terrassen.
Mina herrar, baronessan ber er gå ut på terrassen.
Du är inte ute efter hämnd.
Du är en strålande modeskapare och ett makalöst geni.
Du behöver vara med såna som är som du.
Med mig.
Din riktiga mamma.
Som begick ett misstag...
...och lät något enastående slippa iväg.
Vi är väldigt lika, antar jag.
God afton, madam. Alltid lika elegant. Baronessan ber er gå ut.
Jag är ledsen.
Är du?
Ja.
Får jag krama dig?
Ja.
Du tänker väl inte knuffa ner mig?
Du är så rolig, raring.
Så rolig.
Så underbart.
Idiot.
Hon hoppade. Såg ni? Hon hoppade!
Hon försökte dra med mig. Hon hoppade, hon hoppade.
Varför tittar ni på mig så där?
Hon hoppade!
Vad ska ni ha handbojorna till? Hon hoppade...
Jag sa ju att jag dog.
Estella, alltså.
Den stackaren. Hon fick inte ens någon att gå på hennes begravning.
Det kan verka som ett sorgligt slut.
Tragiskt mördad.
Av sin mamma.
Idiot.
Några detaljer...
Estella hade testamenterat sin förmögenhet till sin kära väninna - Cruella de Vil.
Fattar ni ingenting? Den där Estella...
Det är ett trick. Det var Cruella.
Cruella de Vil.
Det stavas "devil", men man säger de-vill.
Vänta bara, du ska få igen!
Onda människor kan man lita på. De kommer alltid att göra något...
...ont.
Estella skulle dö som sin mamma. Fast inte riktigt.
En välskuren kjol räddar liv, tjejer.
Lägg det på minnet.
Hon skulle åka i fängelse för att ha knuffat någon utför ett stup.
Fel "någon", men det är nåt med poetisk rättvisa som är så...
...poetiskt.
Farväl, Estella.
Hon var hos sin mamma nu.
Jag tar över nu.
Men Cruella levde.
Nu borde vi ha lite musik. För att lätta upp stämningen.
Hon är ju inte död. Hon är...
Vem får inte en klump i halsen av sånt här?
Sorgligt...
Det var väl ändå ett lyckligt slut?
Har Djingis lagt på hullet?
Vad gör vi nu?
Jag har några idéer.
DET HÄR ÄR PONGO! CRUELLA
Hej, Pongo.
DET HÄR ÄR PERDITA! VI SES, CRUELLA
Cruella de Vil
Den hon inte skrämmer han finns inte till
Översättning: Ann Högman