‫- NETFLIX מציגה -‬
‫תזכורת. אודישן, עשר בבוקר היום.‬
‫תזכורת. אודישן...‬
‫הם יזרקו אותי מהדירה.‬
‫מונית!‬
‫נו כבר.‬
‫קדימה, מונית.‬
‫תודה!‬
‫זו המונית שלי!‬
‫זה עניין של חיים ומוות.‬
‫מידטאון. תיאטרון ברודהרסט.‬ ‫תמהר. יש לי אודישן חשוב.‬
‫תהיו נועזות!‬
‫הקבוצה הבאה.‬
‫תהיו נועזות!‬
‫תזוזו!‬
‫כן.‬
‫כן. תדחפו!‬
‫טוב, נצטרך לחתוך כמה מכן, בנות.‬
‫שש עשרה.‬
‫ועשרים ושתיים.‬
‫כן.‬
‫שורה ראשונה, תודה.‬
‫לא עברתן.‬
‫קולט.‬
‫רק רגע, בנות. אני כבר חוזרת.‬
‫רות זימר רוצה לצפות בכן.‬
‫היא מגיעה עכשיו.‬
‫אני סחוטה עד לשד עצמותיי.‬
‫מה? זה נורא!‬ ‫-אלוהים.‬
‫איזו מין בחורה אנוכית תעשה זאת לרות זימר?‬
‫היא.‬
‫אז,‬
‫את רקדנית ממש טובה, נכון?‬
‫אני בטוחה שאת טובה. את נראית כך.‬
‫כאילו שאת משקיעה כל שעה ביממה‬ ‫בחידוד כל יכולת וצעד‬
‫כדי שתהיי מושלמת.‬
‫אבל גברתי, חלומותייך לעולם לא יתגשמו,‬
‫כי כל עוד אני חיה‬ ‫ויש לי עוד הרבה שנים לחיות,‬
‫אני אוודא שלא יעסיקו אותך בשום מופע,‬
‫בברודווי, אוף-ברודוויי‬ ‫או אוף-אוף-ברודוויי.‬
‫הקריירה שלך הסתיימה, נערת מקהלה.‬
‫גברת זימר, בבקשה...‬ ‫-תחזירי את הבאה בתור, קולט.‬
‫אני יכולה להסביר.‬
‫לא יהיה בכך צורך.‬ ‫-סיימת.‬
‫גברת זימר, בבקשה, את יכולה...‬ ‫-עזבי.‬
‫בבקשה.‬
‫אם רק... בבקשה.‬ ‫-עזבי אותי.‬
‫תני לי להסביר ואז תביני.‬ ‫-עזבי אותי!‬
‫נערת מקהלה.‬
‫למישהי היה בוקר טוב.‬
‫מה, דקו? היה לי יום נוראי.‬
‫אני יודע. ראיתי את זה.‬
‫מה?‬ ‫-ילדונת, את מככבת בפיד שלי.‬
‫מככבת.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫...הקריירה שלך הסתיימה, נערת מקהלה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫תני לי להסביר.‬
‫עזבי אותי. עזבי!‬ ‫-בבקשה!‬
‫זו לא הייתה אשמתי.‬
‫היא החליקה ונפלה.‬ ‫-כן, והיא שברה את הרגל‬
‫ואת פרק כף היד.‬
‫תראי, עוד מישהו צייץ לי את זה.‬
‫כמה אנשים צפו בזה? כמה מאות?‬
‫יותר כמו 30,000.‬
‫אבל מי סופר?‬
‫אין מצב שזה קורה.‬
‫אין לה יכולת לגמור לי את הקריירה, נכון?‬
‫רק כי היא אחת‬ ‫מאנשי הממון הגדולים בברודוויי?‬
‫בבקשה.‬
‫כדאי שאתקשר לסוכן שלי.‬
‫היי, זו אפריל, מחפשת את...‬
‫אותה אפריל שדחפה את רות זימר מהבמה?‬
‫כן. אפריל הזו.‬
‫הלו?‬
‫הם ניתקו.‬
‫היה ממש נחמד להכיר אותך.‬
‫כלומר, תיהני ללמד ג'אזרסייז.‬
‫לא. חייב להיות מישהו שלא מפחד ממנה.‬
‫מישהו שילהק את מי שירצה.‬
‫לא, מותק. כולם פוחדים ממנה.‬
‫לא הוא.‬
‫- וולי וונג מפתח את ווירלי-גירל -‬
‫לא וולי וונג.‬
‫אוקיי.‬
‫ובלי סוכן, איך את מצפה לעמוד‬ ‫מול וולי וונג?‬
‫ניקול, את אומרת, "תעשה אודישנים".‬
‫אני אומר לך שאעשה זאת.‬
‫אנחנו מחפשים בכל מקום.‬ ‫עדיין לא מצאנו את הכוכבת שלנו.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬ ‫-ניקול, אני רק צריך להעביר מסר.‬
‫אני מחפש שילוב מסוים‬ ‫של כישרון וחביבות.‬
‫את מבינה? לא!‬
‫תחפשי יותר טוב.‬
‫עדיין לא מצאת את הרקדנית הראשית.‬
‫זוזי, קוקו!‬ ‫-אלוהים!‬
‫דיוויד, הם ממש מציקים לי עם זה,‬
‫אז נראה שנצטרך לפנות יום מתישהו בשבוע הבא,‬
‫כדי למצוא את הרקדנית שלנו.‬ ‫עלינו למצוא כוכבת,‬
‫זה הכרחי!‬
‫- צו פינוי‬ ‫המנעולים הוחלפו -‬
‫היי, אבא.‬
‫הנה היא. מה חדש?‬
‫לא יותר מדי. רק...‬
‫עושה את המוטל עליי.‬
‫זה יקרה. יש לך כישרון, מתוקה.‬
‫את... במסדרון?‬
‫כן...‬
‫מחכה למשלוח אוכל.‬
‫הכול בסדר חוץ מזה?‬
‫את צריכה משהו?‬
‫לא. הכול בסדר.‬
‫אבל האוכל שלי הגיע, אז כדאי ש…‬
‫כן. בסדר.‬
‫תתקשרי אחר כך, בהזדמנות.‬ ‫-כן, אתקשר.‬
‫ביי.‬
‫- אבא‬ ‫ זה לא עבד עליי. בואי הביתה. -‬
‫שמעת מאימא לאחרונה?‬
‫לא.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מקווה שהיא לא ראתה את הסרטון שלי.‬
‫וגם לא האנשים כאן, אני אמות.‬
‫אל תחזיקי מעצמך יותר מדי.‬
‫לאנשים כאן יש דאגות אחרות.‬
‫כן.‬
‫כנראה שרק לי יש התראות עלייך בגוגל.‬
‫אני שונאת את האינטרנט.‬
‫- ברוכים הבאים לניו הופ‬ ‫וויסקונסין -‬
‫קדימה בחורים, זוזו. תרימו את הרגליים.‬
‫יאללה חובצים.‬ ‫-זה נהדר!‬
‫בקצב הזה, נהיה קבוצת הפוטבול האיטית ביותר.‬
‫אר-ג'יי, תזדרז.‬
‫אני משתדל, המאמן.‬
‫גם אתה, זהבה, קדימה.‬
‫אני רואה שהנבחרת עדיין גרועה.‬ ‫-...נגיע הביתה בשבוע הבא.‬
‫באז.‬ ‫-להרים רגליים.‬
‫היי, פרנק. מה שלומך?‬
‫אתם קוראים לזה ריצה? קדימה.‬
‫- מועצת העיר -‬
‫מישהו שכר את החנות הישנה שלך?‬
‫לא.‬
‫רשת בתי המרקחת הטיפשית,‬
‫מאלצת את העסקים הקטנים לסגור.‬
‫לפחות נתנו לך עבודה.‬
‫כן, משרה חלקית.‬
‫אבל...‬
‫ממש פישלתי, אבא.‬
‫אני כזה כישלון.‬
‫- ניו הופ נגד רוילטון‬ ‫זה לא בלתי אפשרי -‬
‫מותק, את יודעת מה ישפר את הרגשתך?‬
‫גבינה.‬
‫תודה, קארן. תמסרי ד"ש לאימא שלך.‬
‫אפריל?‬
‫גברת ברב.‬ ‫-אלוהים!‬
‫בדיוק קניתי חטיפים לאספת העידוד.‬ ‫יאללה חובצים!‬
‫-וחשבתי,‬
‫"האם זו אפריל?"‬
‫אבל אז אמרתי,‬ ‫"לא יכול להיות שזו אפריל‬
‫כי אפריל בניו יורק" ועם זאת,‬
‫הנה את! אלוהים!‬
‫הרגע ראיתי את ניק.‬
‫כמה זה מצחיק?‬
‫ניק כאן?‬
‫אלוהים.‬
‫זה כמו פעם. כלומר, את יודעת,‬
‫רק שאתם לא מחוברים בשפתיים,‬
‫ולפני שנפרדת ממנו בהודעת טקסט.‬
‫אני לא מאמינה שאת עומדת מולי.‬
‫את זוכרת את הקטנה שלי,‬
‫ג'ון?‬
‫כן, היא הייתה בחיתולים‬ ‫בפעם האחרונה שראית אותה. ג'וני.‬
‫עליה דיברתי.‬
‫כן, מעודדת התיכון הכי טובה בכל הזמנים.‬ ‫יאללה חובצים!‬
‫וסיפור ההצלחה הכי גדול של אימא.‬
‫היא כוכבת בברודוויי!‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים, את חייבת לבוא לסטודיו‬
‫ולהגיד שלום לבנות!‬
‫אני אשמח.‬
‫נהדר!‬
‫אבל אבא שלי חולה.‬
‫מי חולה?‬ ‫-אוי, לא. פרנק, אתה חולה?‬
‫כן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני אכין לך תבשיל.‬
‫זה... מה שאעשה. בסדר.‬
‫טוב, היה כל כך... נפלא לראות אותך,‬ ‫ואני פשוט...‬
‫הבנות פשוט... כל כך יתאכזבו‬ ‫אם לא יפגשו אותך, אבל...‬
‫אני יודעת, זה ממש חבל.‬
‫בואו לא נאכזב את הבנות.‬ ‫היא תשמח לפגוש אותן.‬
‫באמת? זה פנטסטי!‬
‫אלוהים... אוקיי, טוב,‬
‫את יודעת איפה הסטודיו נמצא.‬
‫נתראה בחמש וחצי.‬
‫שמור על עצמך, פרנק.‬ ‫-מעולה. ‬
‫היה הורג אותך להעמיד פני חולה?‬
‫אופסי. יאללה חובצים!‬
‫יאללה חובצים!‬
‫- מחול -‬
‫קדימה, גבירותיי.‬
‫בסדר. הגענו.‬
‫תוודאו שלקחתן הכול.‬
‫ביי!‬
‫תיהנו בשיעור.‬
‫היי, שרה. אל תשכחי לעזור למישל עם הנעליים,‬ ‫אוקיי?‬
‫אתה לא צריך להגיד לי, ניק.‬
‫ביי, בנות.‬
‫אני בטוחה שלא התגעגעת למדרגות.‬
‫תראי, תלינו תמונה שלך על הקיר.‬
‫מותק, עזבי את זה עכשיו.‬
‫הגאונה הקטנה מנהלת את החשבונות.‬
‫אבל אני חייבת לך משמרת על השיעורים השבוע.‬
‫הקבלות יכולות לחכות.‬
‫קדימה, עזרי לי לאסוף את הבנות.‬
‫יש לנו אורחת מיוחדת הערב. את יודעת מה?‬
‫תוכלי בבקשה להביא כיסא לגברת אפריל?‬
‫כן, אני על זה.‬
‫אני יודעת שלימדתי אותך רק שמונה שנים,‬ ‫שלושה חודשים ו-22 יום‬
‫לפני שהלכת ללמוד באמת במילווקי.‬
‫אבל, את יודעת,‬
‫הייתי רוצה לחשוב שתרמתי משהו לכך‬
‫שהפכת לסנסציה בברודוויי.‬
‫אם כבר מדברים,‬
‫תני לי להציע רעיון:‬
‫בזמן שאת בביקור בבית,‬ ‫אולי תוכלי ללמד כיתת אמן?‬
‫או שלוש?‬
‫כן, אני אחזור אלייך...‬
‫כי חשבתי,‬
‫לשנה הבאה, אולי,‬
‫להשתתף באחת מאלה.‬
‫תחרות ריקודים.‬
‫כן!‬
‫וואו!‬ ‫-כן!‬
‫ואת יודעת, בזו יש קטגוריה מיוחדת‬ ‫בשם "מיצג המורות",‬
‫שבה המורה‬
‫זוכה להופיע עם התלמידים שלה!‬ ‫נכון שזה מקסים?‬
‫כלומר, הסיבוב הראשון של השנה‬ ‫קורה בסוף השבוע הזה,‬
‫ואפילו שעבדנו על כמה רוטינות,‬
‫אנחנו לא קרובות או מוכנות לרמה הזו.‬
‫אבא שלי, הוא מחכה בטנדר ו…‬
‫אלוהים, פרנק!‬
‫שכחתי לגמרי.‬
‫ואני צריכה להכין לו תבשיל.‬ ‫-כן.‬
‫צריך להחזיר אותו הביתה למיטה.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי, אז,‬
‫נתחיל. רק בקצרה...‬
‫מישל, שבי בשקט.‬
‫שרה?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫את נראית הרבה יותר...‬
‫מבוגרת.‬
‫אלוהים.‬
‫אני רוצה שתקבלו‬
‫אורחת מאוד מיוחדת,‬ ‫היישר מברודוויי,‬
‫גברת אפריל!‬
‫נכון. את זוכרת את המאמן באז.‬
‫הוא משאיר את בנו כאן כשהוא באימון. דיקי!‬
‫מותק.‬
‫רק בזמן שאחותו בשיעור.‬
‫בסדר. יש שאלות?‬
‫אוקיי.‬
‫רובי.‬ ‫-דבר ראשון, הכנתי את זה,‬
‫ואני רוצה לתת לך אותה.‬
‫שנית, אני רוצה שתענדי אותה.‬
‫תודה, רובי.‬
‫אלוהים, זה יפהפה.‬
‫זוזו.‬
‫באיזה גיל התחלת לרקוד?‬
‫היא חירשת?‬
‫איך היא רוקדת בקצב?‬
‫אני מרגישה את הרטט.‬
‫קרי.‬
‫איך זכית לרקוד בברודוויי?‬
‫עבודה קשה. הבאה בתור.‬
‫אונה!‬
‫כשהם בוחרים אנשים לתפקידים בהצגות,‬
‫האם הרקדנית הכי מוכשרת‬ ‫תמיד זוכה בתפקיד?‬
‫לא.‬
‫הבאה בתור.‬ ‫-לוסיה.‬
‫מה התכוונתי לומר?‬ ‫-הבאה בתור.‬
‫מישל.‬ ‫-למה את לא משתתפת באף הצגה עכשיו?‬
‫למען האמת…‬
‫בדיוק קיבלתי תפקיד‬
‫בהצגה ממש חשובה של רות זימר.‬
‫מי זו רות זימר?‬
‫איזה תפקיד קיבלת?‬ ‫-על מה ההצגה?‬
‫אפשר לראות ריקוד ממנה?‬ ‫-אני רוצה להופיע בברודוויי.‬
‫גם אני רוצה להיות כוכבת ברודוויי!‬
‫אני לא יכולה לחכות שאופיע בברודוויי.‬ ‫-טוב.‬
‫אתן רוצות לדעת איך להגיע לברודוויי?‬
‫פשוט.‬
‫לעולם אל תעשו טעות מול מישהו חשוב.‬
‫אף פעם.‬
‫אבל העניין הוא שאתן...‬
‫אתן לא באמת יודעות מי האנשים החשובים.‬
‫אז בעצם אסור לטעות מול אף אחד.‬
‫אף פעם!‬
‫ושום דבר לא יעזור לכן. כלום.‬
‫אפילו לא החזיר שלך.‬
‫אם תצליחו לעשות את זה,‬
‫בנוסף לכישרון,‬
‫הייתי אומרת שיש לכן סיכוי‬
‫של אפס נקודה אפס-אפס-אפס‬
‫אפס-אחת שתצליחו.‬
‫יש שאלות?‬
‫לא? נהדר.‬
‫טוב, זה היה מרגש, באמת.‬
‫ובכן, תודה על המילים‬
‫מעוררות ההשראה אך המציאותיות.‬
‫זה היה מרגש.‬
‫היי, תראי במי נתקלתי.‬
‫השמועות נכונות.‬
‫חזרת.‬ ‫-ניק.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫האחיות שלי, את יודעת, שרה ומישל.‬
‫מחקו לך את הזיכרון בניו יורק?‬
‫לא, אני יודעת.‬
‫אבל מה את עושה כאן?‬
‫היא חזרה כי אני חולה.‬
‫לא ידעתי.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני אלך.‬
‫אני אלך לנוח בטנדר שלי.‬ ‫-כן.‬
‫תודה, אבא.‬
‫אז...‬
‫אז.‬
‫"אז מה נשמע, ניק?"‬
‫נהדר.‬
‫"מה שלומך?" עסוק.‬
‫כן, את יודעת,‬
‫סבתא שלי נהייתה קצת שכחנית.‬
‫אז לקחתי פיקוד על האחיות שלי,‬
‫בנוסף לעבודה שלי והלימודים,‬
‫את יודעת, מתנהג כמו מבוגר אחראי.‬
‫ודרך אגב, אבא שלך‬
‫עדיין מנדנד לי... שאתקן את האסם‬
‫מאז הפעם ההיא שהצתנו בטעות את השרפה ההיא.‬
‫מאחר שחזרתי לזמן מה‬
‫וברור שניתקל זה בזו הרבה,‬
‫אני צריכה לומר ש...‬
‫אני יודעת ששברתי את ליבך‬
‫כשנפרדתי ממך, לא בצורה הכי מתחשבת‬
‫ו...‬ ‫-"מצטערת שאני עושה את זה בהודעה,‬
‫אבל אנחנו חייבים להיפרד. אפ."‬
‫את רואה, זה היה מאוד מתחשב.‬
‫רק רציתי לוודא שאם,‬
‫אתה יודע, אתה נוטר טינה‬
‫אז נוכל...‬ ‫-אוי, אפריל.‬
‫אמרתי משהו מצחיק?‬
‫לא, זה פשוט...‬
‫תראי, אפ, זה היה בתיכון.‬
‫זו היסטוריה.‬
‫חוץ מזה, זה לא כאילו שהיינו שורדים לנצח.‬
‫טוב, בכל אופן, אני צריך לחזור לספרים.‬
‫נתראה, פרנק.‬
‫האסם לא יתקן את עצמו.‬
‫אז אני מניח שהוא התגבר עלייך.‬
‫לפחות עור הפנים שלו השתפר.‬
‫מה זה?‬
‫לא יודעת. עלון לתחרות ריקוד טיפשית.‬
‫היא באמת ביקשה ממני ללמד.‬
‫אתה מאמין? ללמד.‬
‫טוב, נחמד.‬ ‫-לא.‬
‫לא נחמד, אבא. אני...‬
‫אני לא אלמד את מה שעליי לעשות בעצמי.‬
‫כבר עדיף לענוד שלט "כישלון" ענקי.‬
‫את יודעת, התחרות לא נראית כזו טיפשית.‬
‫הגמר באטלנטיק סיטי‬ ‫עם חבורת שופטים מפונפנים.‬
‫זוכת פרס טוני, מריסה ג'רט וינוקר,‬ ‫את חברה שלה, נכון?‬
‫כלומר, רקדתי במופע צדקה שהיא ארגנה.‬
‫אני בספק אם יש לה מושג מי אני.‬
‫ורקדנית הבלט, נדיה קריסט...‬
‫שם משפחה ארוך בטירוף.‬
‫והבחור החשוב מברודוויי ווילי וונג.‬
‫וולי וונג?‬
‫זה לא מה שאמרתי?‬ ‫-אין סיכוי. תן לי את זה.‬
‫- השופטים המפורסמים שלנו,‬ ‫מריסה ג'רט וינקור, וולי וונג -‬
‫בני ז...‬
‫ואגרוף.‬
‫ושתיים, ושלוש, ומעל הראש וחמש.‬
‫אעשה את זה.‬ ‫-ושש...‬
‫בתנאי אחד.‬
‫אנחנו נגיע עד אטלנטיק סיטי.‬
‫ואני אעשה כוראוגרפיה רצחנית למיצג המורות.‬
‫- מוקדמות התחרות המחוזית -‬
‫ברוכים הבאים ליום הראשון של עונת‬ ‫תחרות הריקודים‬
‫״רוקדים רוקדים רוקדים רוקדים״.‬
‫אנו נרגשים לארח את כולכם כאן היום.‬
‫אני המנחה שלכם, ברט דוונפורט.‬
‫הרשו לי להזכיר לכם שהתחרות הלאומית‬ ‫תקרה בעוד שלושה חודשים באטלנטיק סיטי.‬
‫שופטי הגמר יהיו פנומן התיאטרון, וולי וונג,‬
‫כוכבת ברודוויי, מריסה ג'רט וינוקר,‬
‫והפרימה בלרינה,‬ ‫נדיה קריסטורוזדסטנסקאיה.‬
‫ארבעה בתי ספר יתחרו כאן היום‬ ‫בקטגוריות השונות,‬
‫ושלושה יעלו לשלב הבא.‬
‫בהצלחה לכל המתחרים.‬
‫נהדר!‬
‫תראו להם איך עושים זאת!‬
‫- שופטת -‬
‫וופקה.‬
‫יופי של דרך להביע חרדת טרום-התבגרות.‬
‫בחיי...‬
‫הבאים בתור, מספר 31.‬
‫גילאי שמונה ומטה.‬
‫ריקוד קבוצתי גדול.‬
‫מדיואי, וויסקונסין,‬
‫דאנס-אם-אול סיסטם מדיואי.‬
‫ההורים שלהן יודעים שהן רוקדות ככה?‬
‫קדימה, ילדה! אמא גאה בך! תקפיצי!‬
‫מסתבר שכן.‬
‫מספר 14. גילאים 10 עד 13. ג'אז.‬
‫אלופי המדינה המכהנים שלנו‬ ‫כבר חמש שנים ברציפות.‬
‫קונסרבטוריון רוילטון!‬
‫איך הם עושים את זה?‬
‫הם כל כך נקיים.‬
‫אני מתה על זה. סליחה.‬
‫רוילטון שולט!‬
‫רוילטון!‬ ‫-כן!‬
‫כל כך הלך עלינו.‬ ‫-וואו, רוילטון,‬
‫יופי של שליטה.‬ ‫-ראית כמה טוב זה היה?‬
‫פנו דרך לכישרון, טמבלים.‬
‫הבאים בתור, מספר 44.‬
‫עשר עד 13. ג'אז.‬
‫היי. קדימה, תקשיבו.‬
‫תרימו עיניים מהרצפה ותעמדו בקצב. הבנתן?‬
‫כוססת ציפורניים, חייכי, למען השם.‬
‫אני לא רוצה לצאת לשם.‬
‫יש לי סלידה מהשפלה.‬
‫כן, בהשוואה אליהם, אנחנו גרועות.‬
‫תראו.‬
‫אתן פוחדות.‬
‫זו הפעם הראשונה שלכן על הבמה.‬
‫והיו לכן רק חמישה ימים, אני מבינה, אבל...‬
‫אנחנו צריכות רק מקום שלישי‬ ‫כדי לעלות לתחרות הבאה.‬
‫זה לא יכול להיות כל כך קשה.‬ ‫אז תתאפסו וצאו לשם.‬
‫זו שיחת עידוד?‬
‫תאזרו אומץ ותעשו מה שלמדתן עם גברת ברב.‬
‫אתן רקדניות או ילדות קטנות?‬
‫אנחנו ילדות קטנות.‬
‫קבלו במחיאות כפיים‬ ‫את המשתתפות החדשות שלנו, ניו הופ.‬
‫ניו הופ - בית ספר לריקוד.‬
‫מגעיל!‬
‫ברב, עזבי, זה בסדר.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-לא יכולה לחכות, עבדתן כל כך קשה.‬
‫בהצלחה, לוסיה.‬
‫תראי להם, אונה!‬
‫בבקשה תתרכזי, מתוקה.‬
‫מה קורה?‬
‫ידעתי שהייתי צריכה לדאוג לזה.‬
‫הנה.‬
‫קרי.‬ ‫-אני באה.‬
‫תנועות גדולות.‬
‫זו בדיחה?‬
‫עצרו!‬
‫זוזי.‬
‫זה נגמר?‬ ‫-זה הכול?‬
‫אני מניחה שזה היה הגרנד פינאלה שלהן.‬
‫ניו הופ (תקווה חדשה), אין תקווה.‬
‫חכו למיצג המורות.‬
‫אני בסדר, אימא.‬
‫עשיתי זאת.‬
‫- מקום רביעי -‬
‫- הערות השופטים -‬
‫את רקדנית מדהימה, גברת אפריל.‬ ‫ללא רבב. באמת.‬
‫אבל את מפספסת את הנקודה.‬
‫זה כדי להציג את התלמידים‬ ‫ואת מה שלימדת אותם.‬
‫לא כדי להציב אותך באור הזרקורים.‬
‫ילדה טובה.‬
‫הגיע הזמן שנשמע חדשות טובות כאן.‬
‫כל הכבוד, גברת אפריל.‬
‫כל הכבוד, גברת אפריל!‬
‫- ברכות לרקדניות של גברת אפריל‬ ‫מקום רביעי כל הכבוד! -‬
‫אתם צוחקים עליי.‬
‫אלוהים!‬
‫אוקיי. הם התקשרו אלייך?‬
‫מי?‬
‫תחרות הריקודים‬ ‫״רוקדים רוקדים רוקדים רוקדים״.‬
‫דאנס-אם-אול של דיואי‬
‫השתמשו בילדה בת עשר בקטגוריית שמונה ומטה.‬
‫ולמה שיהיה לי אכפת...‬ ‫-יהיה לך אכפת‬
‫כי הם נפסלו.‬
‫מה שאומר‬
‫שאנחנו במקום השלישי.‬
‫אנחנו... במקום השלישי.‬ ‫-אנחנו במקום השלישי.‬
‫כן. אנחנו במקום השלישי.‬ ‫-אנחנו במקום השלישי.‬
‫אנחנו במקום השלישי!‬
‫מה שאומר שעלינו לשלב הבא!‬
‫אוקיי.‬
‫שימו לב, כולם.‬
‫זה לא תרגיל.‬
‫רקדניות ניו הופ חזרו לתחרות!‬
‫יאללה חובצים!‬
‫אלוהים, אני אמות‬
‫אם נגיע לתחרות הלאומית‬ ‫ואזכה להכיר את מריסה ג'רט וינוקר.‬
‫ראיתי אותה בהיירספריי עשר פעמים.‬
‫השיער היפהפה הזה,‬ ‫אני רק רוצה לרחרח אותו‬
‫ושהיא תשיר לי... היי.‬
‫קרי, יש לך את האישור הורה לתחרות?‬
‫אוכל לעבור בסלון של אימא שלך...‬
‫לא. אל תעשי את זה. יש לי אותו.‬
‫נהדר.‬
‫היי, המאמן ביקש ממני להביא את דיקי.‬ ‫אז הנה.‬
‫אוקיי.‬
‫שלום, דיקי.‬
‫היי.‬ ‫-איך היה היום שלך?‬
‫בסדר.‬
‫כן?‬
‫נהנית?‬
‫הייתה לך הפסקה?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫טוב, בנות. תקשיבו.‬ ‫איכשהו, אנחנו עדיין בתחרות.‬
‫אבל בואו לא נשלה את עצמנו.‬
‫יש לנו עוד הרבה עבודה.‬
‫אנחנו רק צריכות להמשיך לזכות במקום השלישי.‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫את יכולה להסביר איך עולים לשלב הבא?‬
‫כלומר, איך צוברים נקודות?‬
‫רובי, מותק, זה ממוצע משוקלל לכל ריקוד.‬
‫יש לכם ריקודים קבוצתיים וסולואים...‬
‫פשוט תעשו בדיוק מה שאני אומרת ונתקדם.‬
‫הבנתן?‬
‫עכשיו, לפני שנתחיל,‬ ‫ישנם שלושה כללי יסוד בסיסיים.‬
‫כלל ראשון: ריכוז.‬
‫ברור שאף אחד לא לימד אתכן.‬ ‫בלי להעליב, גברת ברב.‬
‫לא נעלבתי.‬
‫אז מעכשיו,‬
‫כל מי שתדבר בלי רשות,‬
‫יורדת לעשרים שכיבות סמיכה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫אני לא צוחקת.‬
‫מספר שתיים:‬
‫מחויבות.‬
‫רקדנית בלי טכניקה לא שווה כלום.‬
‫אז עכשיו,‬
‫אתן כלום.‬
‫מספר שלוש:‬
‫תעשו...‬
‫בדיוק...‬
‫מה...‬
‫שאני...‬
‫אומרת.‬
‫הבנתן?‬
‫-כן.‬
‫כן, גברת אפריל.‬ ‫-כן, גברת אפריל.‬
‫כולן, גשו לבר.‬
‫כן, גברת אפריל.‬
‫אימא. כבר שכחתי מה הכלל הראשון.‬
‫בלי דיבורים!‬
‫כן.‬
‫רדי לעשרים שכיבות סמיכה. עכשיו.‬
‫כן, גברת אפריל.‬
‫אחת.‬
‫שתיים. שלוש.‬ ‫-יש לנו שבועיים עד המחוזית.‬
‫ארבע.‬ ‫-שני שבועות. שניים.‬
‫זה לא הרבה זמן להכניס אתכן לכושר.‬
‫אז,‬
‫מעכשיו,‬
‫אלא אם אתן ישנות,‬
‫או בבית הספר,‬
‫אתן תהיו כאן.‬
‫תתאמנו,‬
‫יום אחר יום.‬
‫שבע עשרה.‬
‫שמונה עשרה.‬ ‫-יד שמאל על הבר.‬
‫עשרים.‬ ‫-גברת ברב, תספרי להן.‬
‫והצידה, שוב קדימה.‬
‫הצידה ולאחור, הצידה וקדימה.‬
‫תמשיכו. הצידה.‬ ‫-תזמון.‬
‫עשו זאת שוב.‬
‫אולי כדאי שנעשה הפסקה קטנה.‬
‫יש להן חמש דקות בתשע.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תתפסו את הקצב.‬
‫אין כאן סינקופה.‬
‫אז לאן תלך הקופה הסינית?‬
‫את. שכיבות סמיכה.‬
‫עכשיו.‬
‫כן, גברת אפריל.‬
‫בואו נתחיל מההחלקה. מההתחלה.‬
‫היום.‬
‫אוקיי, מהר. כולן מוכנות?‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע,‬
‫חמש, שש, דילוג!‬
‫ו...‬ ‫-המשקפיים שלי.‬
‫על ה... עצרו!‬
‫רובי.‬
‫עיניים. אני צריכה‬ ‫להדביק אותם לפרצוף שלך?‬
‫אצבעות.‬
‫חשבתי שאת תופסת את הקצב.‬
‫אז למה את תמיד מפגרת מאחור?‬
‫ו…‬
‫קוקיות.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אין לך מושג מה את עושה.‬
‫אל תבזבזי את זמני ותלמדי את הצעדים.‬
‫קדימה!‬
‫כל השאר, על הדמי-פוינט‬ ‫הכי גבוה שלכן. סגרו הצלעות. שוב.‬
‫שוב?‬
‫היום.‬
‫אוקיי. כולן מוכנות?‬
‫מוכנות?‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, דילוג!‬
‫ולמעלה!‬ ‫-עצרו!‬
‫אוקיי. עצרו.‬
‫כולן מוכנות?‬
‫אנחנו מוכנות.‬
‫לעמדות.‬
‫אלה שני קווים ישרים.‬
‫בסדר. כולן להזדרז. מוכנות?‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, דילוג!‬
‫ולמעלה!‬
‫על הרגל.‬ ‫-דילוג. ולמעלה!‬
‫על הרגל. עלו על הרגל!‬ ‫-דילוג. ו...‬
‫אתן שומעות אותי צועקת עליכן?‬
‫אז תעשו את זה.‬
‫מה הבעיה?‬
‫אולי כי אין לנו מושג מה את צועקת.‬
‫אם לא היינו על הרגליים, היינו על הישבן.‬
‫אוקיי.‬
‫בסדר. למה שלא...‬
‫ניקח רגע לחקור...‬ ‫-כן.‬
‫אולי תנסי ללמד.‬ ‫במקום להותיר אותנו חסרות מושג‬
‫כשאנחנו עומדות כאן בלי שום מטרה.‬
‫את חושבת שתהיי יותר טובה?‬
‫את כזו מורה מחורבנת,‬ ‫לא אוכל להיות גרועה מזה.‬
‫צאי מהכיתה שלי.‬
‫תכריחי אותי.‬
‫צאי...‬
‫מהכיתה...‬
‫שלי.‬
‫עופי לי מהפרצוף!‬
‫אני סיימתי.‬
‫בהצלחה, גברת ברב.‬
‫הן חסרות תקווה.‬ ‫-ידעתי שלא תישארי.‬
‫יש לך עוד משהו להגיד?‬
‫אל תתביישי, כוססת ציפורניים.‬
‫איפה הצבע שלי?‬
‫אישה, כדאי מאוד שהתקשרת להתנצל.‬
‫על מה?‬
‫זו את. חשבתי שאת מר ג'ר.‬
‫מי?‬ ‫-מריסה ג'רט וינוקר.‬
‫לא, רקדתי במופע צדקה שהיא עשתה‬ ‫למען "ברודוויי קרס".‬
‫כן, השאלתי לגנבת הזו נעלי לובוטין וינטג'‬
‫לארוחת צהריים לזוכי פרס טוני, ועכשיו היא‬
‫היא טוענת שהחזירה אותן.‬
‫רגע, למה את מתקשרת אליי?‬ ‫ חשבתי שגורשת‬
‫ל... איידהו?‬
‫ויסקונסין.‬
‫בקיצור,‬
‫נפלה בחיקי הזדמנות מדהימה‬
‫לרקוד בפני וולי וונג. ו...‬
‫זהו זה. אני פורשת.‬ ‫-חכה רגע.‬
‫אני פורשת.‬
‫אני באמת כזו גרועה?‬
‫כן.‬
‫אני רק רוצה להיות טובה במשהו.‬
‫אמצא משהו אחר לעשות.‬ ‫-אני פשוט...‬
‫אסגור את הדלת.‬
‫תודה, גברת אפריל.‬
‫אתה עדיין שם?‬
‫האינסטינקטים האימהיים שלך שואפים לאפס.‬
‫אוקיי.‬
‫להיות "על הרגל" זה בערך כמו‬
‫ההבדל בין בננה לגזר.‬
‫רואות? דברים עקומים‬
‫לא יכולים להתאזן.‬
‫אבל…‬
‫דברים ישרים...‬
‫רגע, למה היא לא אמרה את זה?‬
‫את יודעת.‬
‫גברת אפריל די מצחיקה.‬
‫את יודעת, היא תמיד רוצה להיות מושלמת,‬
‫ו...‬
‫אתן יודעות, היא הייתה בערך בגילכן‬
‫כשהיא החליטה שהיא צריכה‬ ‫להיות רקדנית מדהימה.‬
‫אז היא התחילה לדחוף את עצמה‬ ‫חזק יותר ויותר ו...‬
‫היא שוכחת שאנשים אחרים אינם מושלמים כמוה.‬
‫אז אנחנו חייבות להיות סבלניות איתה.‬
‫אוקיי?‬ ‫-סבבה.‬
‫אפשר לגלות לכן סוד?‬
‫לפעמים אני מרגישה כמו בננה.‬
‫מה איתכן? אתן בננה או גזר?‬
‫גזר.‬
‫אני כל כך גאה בכן. כל הכבוד.‬
‫את לא צריכה להפסיק.‬ ‫-אני צריכה ללכת הביתה גם ככה.‬
‫אם תתחברי למרכז שלך ו…‬
‫ותאמצי חזק את הליבה שלך,‬ ‫תהיה לך יותר שליטה על הגוף.‬
‫מעולה, תודה.‬
‫ואם תרצי לדבר על כל דבר שאת...‬
‫אולי לא יכולה לדבר עליו עם ניק או סבתך.‬
‫הייתי במצבך, אז...‬ ‫-הבנתי. אני יכולה ללכת?‬
‫תראי, שרה, אני רק מנסה לבוא לקראתך.‬
‫זה לא שיעור, אז אני לא חייבת להקשיב‬ ‫למה שאת אומרת.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫מה קרה לך? פעם לא היית כזו.‬
‫פעם מתי?‬
‫לפני שעזבת או לפני שאימא שלי מתה?‬
‫אל תשתמשי בזה כתירוץ.‬
‫גם אני גדלתי בלי אימא.‬ ‫-היא מתה?‬
‫לא. אימא שלי בחרה לעזוב אותי.‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫טוב, התפוח לא נופל רחוק מהעץ.‬
‫סליחה?‬
‫עזבת בלי להגיד שלום.‬
‫שרה, אנשים חיים את חייהם.‬
‫תתרגלי לזה.‬
‫חוץ מזה, זה לא שיצאתי איתך.‬
‫נכון. אז לפחות הייתי מקבלת סמס.‬
‫אבל למי אכפת מהאחות הקטנה והטיפשה.‬
‫היו בטח אלף אנשים שנבחנו לפניי.‬
‫חיכיתי לאודישן לתוכנית החדשה‬ ‫של וולי וונג, ווירלי גירל,‬
‫ואני כמעט בהתחלה!‬
‫אני מקווה שאקבל הזמנה לחזור.‬
‫היי.‬
‫מה את עושה שם?‬ ‫-מחפשת את הטלפון שלי.‬
‫הוא ביד שלך.‬
‫כן, כי כבר מצאתי אותו.‬
‫מן הסתם.‬
‫אז מה אתה עושה פה?‬
‫לא יותר מדי.‬
‫עבדתי במורד הרחוב‬ ‫כשראיתי את סבתא נוסעת בטנדר שלי.‬
‫היי, סבתא.‬
‫ניקי!‬
‫טכנית, אסור לה לנהוג יותר,‬
‫אבל היא אוהבת את הקרוסלה הזו.‬
‫אז...‬
‫שרה אמרה לי שהיה לכן‬ ‫שיעור מהנה אתמול בערב.‬
‫כן. המון צחוקים.‬
‫אני מנסה לעזור לה, אבל זה כמו קיר לבנים.‬
‫זה לא נשמע נכון.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, החלק שאת מנסה לעזור למישהו?‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫תראי, היא לא תפרוש את השטיח האדום‬ ‫רק כי חזרת.‬
‫את הסיבה שהיא התחילה לרקוד.‬
‫היית חבל ההצלה שלה ואז התנדפת.‬
‫אם את באמת רוצה לעזור לה,‬
‫נסי להיזכר איך הרגשת כשהיית בנעליה.‬
‫את יודעת,‬
‫כשהיית מצוברחת ולבשת פלנל.‬
‫זה מעולם לא קרה.‬
‫תמונות לא משקרות.‬ ‫-לא.‬
‫אין לי שום זיכרון של זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫חזרות יכולות להיות מלחיצות.‬
‫זה חלק מהעבודה.‬
‫לכן רובי פרשה.‬
‫נמשיך הלאה.‬
‫אחותי, נטשת אחרי שיעור אחד.‬
‫אנחנו רק ילדות.‬
‫אנחנו לא לומדות מהר כמוכן המקצועניות.‬
‫ומה עם הכלל השני?‬
‫מחויבות?‬
‫הבנתי אתכן.‬
‫אם תבטיחו לעשות מה שאני אומרת,‬
‫ולמזער את החוצפה,‬
‫אני מבטיחה לכבד את המחויבות שלי.‬
‫ולהישאר עד קו הסיום.‬
‫עשינו עסק?‬
‫טוב, מה אתן רוצה לעשות?‬
‫כלומר...‬
‫אני רוצה להמשיך להתחרות.‬
‫גם אני.‬ ‫-גם אני.‬
‫אבל אני לא רוצה לעשות את זה איתה.‬
‫גם אני.‬ ‫-גם אני.‬
‫כן.‬
‫אבל היא היחידה שטובה מספיק‬ ‫כדי להביא אותנו לשם.‬
‫אז עשינו עסק?‬
‫עשינו עסק.‬
‫אוקיי.‬
‫בואו נתחיל עם הבר,‬
‫כי יש לנו הרבה מה לעשות בשבועיים.‬
‫עמידה ראשונה.‬
‫עמידה חמישית.‬
‫זהו זה. זו תנוחת זרוע נאה. רואה את זה?‬
‫אני לא רואה כלום.‬ ‫-עשרים.‬
‫עמידה רביעית.‬
‫שוב.‬
‫צעד טפיפה.‬
‫צד. אחורה. צעד טפיפה. קדימה.‬
‫טוב, תקשיב. נתראה הערב, בסדר? תתנהג יפה.‬
‫צד.‬ ‫-בסדר. ביי, אבא.‬
‫זוזו, אני אוהב אותך.‬ ‫-המאמן.‬
‫זה לא מעון יום בחינם.‬ ‫-בסדר.‬
‫עמידה ראשונה.‬
‫עמידה חמישית.‬
‫עמידה רביעית.‬ ‫-עמידה רביעית.‬
‫שוב.‬
‫מה זה?‬
‫זרועות אטריות. אתן יכולות‬
‫לנופף לשלום לתחרות הלאומית. נופפו.‬ ‫ביי.‬
‫סיבוב.‬
‫המשקפיים שלי!‬
‫עלייך להתמקד בנקודה אחת. לכן את מסוחררת.‬
‫שוב.‬
‫תתכוננו.‬
‫פירואט.‬
‫וסיבוב.‬
‫סיבוב.‬
‫אצבעות. שרה.‬
‫זו הסיבה שאת מאחור.‬
‫כמה פעמים עליי לומר זאת?‬ ‫אתן חייבות להתאמן בבית.‬
‫שוב. תתכוננו.‬
‫לא, מתוקה. אוקיי, זה קרוב.‬
‫זה שלוש, ארבע, סיבוב ראש,‬
‫כיווץ, פה דה בורה.‬
‫חמש, שש, מוכנה, קדימה, סיבוב, אחת.‬
‫צעד שני, ושתיים.‬
‫ושלוש. מותן!‬
‫כיווץ, פה דה בורה.‬
‫בסדר? נהדר.‬
‫היי, מותק.‬
‫מה את עושה בחושך?‬
‫כלום. רק שיעורים.‬
‫תדליקי את האור.‬
‫ולכי למיטה בקרוב.‬
‫- ניו הופ - בית ספר לריקוד -‬
‫התמקדות בנקודה אחת תמנע סחרחורת.‬
‫תתמקדו בפרצופים.‬
‫מוכנות, בנות?‬
‫תתחילו.‬
‫פרצוף אדום.‬
‫פרצוף אדום!‬
‫שוב.‬
‫פרצוף ירוק.‬
‫פרצוף ירוק!‬
‫פרצוף כחול!‬
‫פרצוף סגול!‬
‫ירוק!‬
‫כחול!‬
‫אדום!‬
‫שתיים, שלוש, ארבע וחמש.‬
‫שש, שבע, שמונה ואחת.‬ ‫-אנחנו בננות או גזר?‬
‫שלוש, ארבע, חמש ושש.‬
‫שבע, שמונה.‬ ‫-כתפיים,‬
‫המטרה היא לא רק הצעדים.‬ ‫אתן צריכות למכור את זה.‬
‫עצרו.‬
‫כתפיים, לכי אחורה.‬
‫שמעת אותי.‬
‫אצבעות.‬
‫לכי קדימה.‬
‫כן!‬
‫על זה אני מדבר. זאת הילדה שלי.‬
‫רד ל-20, המאמן.‬
‫סליחה, גברת אפריל, אני אעשה...‬ ‫-תעשה 40.‬
‫כן. סליחה, אוקיי.‬
‫שתיים. שלוש.‬
‫שוב!‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫ידיים על המותניים, קדימה.‬
‫ואחת, שתיים, שלוש,‬
‫ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש,‬
‫שבע, למעלה, למטה!‬
‫זה...‬
‫לא היה מעפן.‬
‫לא היינו מעפנות!‬
‫הן לא מעפנות!‬ ‫-כן!‬
‫הן לא מעפנות.‬
‫אוקיי, בסדר. מההתחלה.‬
‫אנחנו לא מעפנות!‬
‫אתן עדיין קצת מעפנות.‬
‫זה בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫אז...‬
‫לא נוכל לרקוד בזה.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫השיעור הסתיים.‬
‫מן הסתם.‬
‫בואו.‬
‫קדימה!‬
‫רגע, לאן אתה הולכות?‬ ‫-לאן כולן...‬
‫אנחנו לא מעפנות!‬
‫היי.‬
‫לא, לא התכוונתי...‬
‫זה בסדר.‬
‫אני צריך לראות מה לקנות‬ ‫בחנות חומרי הבניין.‬
‫היה לי קצת זמן וחשבתי לשפץ את האסם‬
‫ואבא שלך יפסיק להציק.‬
‫מי חשב בתיכון שתהיה כל כך...‬
‫שימושי.‬
‫כן, נכון?‬
‫את יודעת, לא כך דמיינתי שחיי יראו.‬
‫כן.‬
‫ברוך הבא למועדון.‬
‫בחייך.‬
‫את רוקדת בברודוויי.‬
‫הייתי אומר שהחיים שלך‬ ‫נראים בדיוק כפי שחשבת.‬
‫אתה יודע, ניק.‬
‫גם אם החיים שלך הם לא בדיוק מה שדמיינת,‬
‫אני באמת מעריכה את מה שעשית.‬
‫עצרת הכול כדי לטפל באחותך.‬
‫לא עצרתי הכול.‬
‫אתה עושה מה שעליך לעשות.‬
‫מה שאתה חושב שנכון.‬
‫לא, אני יודעת.‬
‫זה מה שאתה עושה.‬
‫אני מתכוונת שאני...‬ ‫-לא, אני יודע, זו לא...‬
‫זו לא בדיוק...‬
‫התוכנית הגדולה שתכננו.‬
‫לברוח יחד לניו יורק.‬
‫לא.‬
‫זה לא.‬
‫את יודעת, אפ...‬
‫אחרי...‬
‫ההודעה...‬
‫נסעתי לניו יורק.‬
‫ו... אז ראיתי אותך.‬
‫מה?‬
‫יצאת מהחזרות ברחוב 46.‬
‫ומעולם לא נראית מאושרת יותר.‬
‫ואז ידעתי.‬
‫היה עליי לשחרר אותך.‬
‫את יודעת, אנחנו...‬
‫לא היינו מסתדרים ממיליון סיבות.‬
‫כן. לא.‬
‫אבל...‬
‫אני בטוח שהיה נחמד לנסות.‬
‫טוב, כדאי שאזוז.‬
‫כן. לא, גם אני.‬
‫רבותיי, תתחפרו עם הרגליים, בסדר?‬ ‫תדחפו את הדבר הזה!‬
‫תקשיבו, בנות.‬
‫המאמן באז הסכים לחלוק איתנו את המגרש שלו‬
‫כי לא נוכל לממן את תיקון הסטודיו.‬
‫אבל זה לא משנה את העובדה‬ ‫שהתחרות המחוזית בסוף השבוע הזה.‬
‫אז...‬
‫את ממש בוהה באר-ג'יי.‬ ‫-לא, אני לא.‬
‫כן, את כן.‬ ‫-אני לא.‬
‫לוסיה, שרה, אונה.‬
‫שכיבות סמיכה, עכשיו.‬
‫כן, גברת אפריל.‬
‫שתקי!‬
‫באמת קראת להן בשמותיהן.‬
‫וצדקת!‬
‫אז למדתי שם או שניים.‬
‫זוזו, רדי.‬
‫לעשרים.‬
‫גם את, קרי.‬
‫אבל היא גרמה לי לפרש.‬
‫זה ארבעים.‬
‫בואו נעבור לצמיגים. קדימה!‬ ‫הסירו קסדות.‬
‫קדימה, טומטומים! זוזו, אין לי את כל היום.‬
‫לאר-ג'יי יש שתי רגליים שמאליות.‬
‫מה? נראה לך שתהיי יותר טובה?‬
‫כאילו שהן יהיו יותר טובות.‬
‫הן רק רקדניות.‬
‫אוקיי. נראה אתכם הבנים מנסים את זה.‬
‫טוב, הן לא לובשות מגנים, אז...‬
‫אוקיי.‬
‫קפיצה.‬
‫תראו להם, גבירותיי.‬
‫אתם רואים מה קורה כאן?‬
‫אני צריך לשלוח אתכם לבלט?‬ ‫-אחי, אין מצב!‬
‫אז מה אמרת?‬
‫ביי, אימא.‬
‫רגע, לאן את הולכת כל כך מוקדם?‬
‫אמרתי לך.‬
‫אונה ואני נלמד למבחן הגדול בגאומטריה‬ ‫כל היום.‬
‫נכון. שכחתי.‬
‫טוב, יש לי משמרת הערב‬
‫בסטקיית רוילטון.‬ ‫-אני יודעת. יש לי מפתח. ביי, אימא.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫היי, רובי חזרה.‬
‫זו רובי!‬ ‫-רובי, מותק, מה את עושה פה?‬
‫אפשר להצטרף?‬
‫לא לרקוד, רק לצפות.‬
‫אימא שלי אמרה שזה בסדר.‬
‫אלוהים, נשמח שתחזרי.‬
‫את מוכנה? אני צריכה המון עזרה. תעזרי לי?‬
‫אוקיי. שבי.‬ ‫-רובי, בואי אחורה, רובי.‬
‫היי, רובי.‬ ‫-היי, שרה.‬
‫כולם כאן. בואו נזוז.‬
‫בסדר. בואו נזוז.‬ ‫-כולם לשבת, בבקשה. תודה.‬
‫היי, פאטי.‬
‫שכחת משהו.‬
‫לומדת כל היום עם אונה?‬
‫- גאומטריה -‬
‫אימא, אני...‬ ‫רדי מהאוטובוס. מיד, גברת צעירה.‬
‫אני מצטערת, זה בלתי אפשרי.‬
‫תראי. אני לא רוצה לעשות בעיות.‬
‫אני רק לוקחת את הבת שלי.‬
‫קרי, קחי את חפצייך.‬
‫פאטי, בבקשה.‬ ‫-לא, ברב.‬
‫זה לא מקובל עליי שהלכת מאחורי הגב שלי.‬
‫אני מצטערת, אבל...‬
‫חשבתי שאת יודעת.‬ ‫-טוב, לא ידעתי.‬
‫קדימה, קרי.‬
‫קרי, מותק.‬
‫את צריכה ללכת עם אימך.‬
‫קדימה! עכשיו!‬
‫לא, אימא.‬
‫אני לא הולכת.‬
‫דיברנו על זה.‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי בזמן שאבא מגויס,‬
‫אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו‬ ‫מחול כרגע.‬
‫ואנחנו לא לוקחים צדקה.‬
‫עכשיו, קדימה. אני אאחר לעבודה.‬
‫זו לא צדקה.‬
‫מצאתי פתרון.‬
‫עשיתי עסקה עם גברת ברב שאעבוד בסטודיו.‬
‫הרווחתי את השיעורים.‬
‫והרווחתי מקום בתחרות הזאת.‬
‫אז אני נשארת.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אנחנו נדבר על זה בבית.‬
‫היי.‬
‫זה דרש אומץ.‬
‫עכשיו...‬
‫רק אל תקיאי עליי.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫כן, גברת אפריל.‬ ‫-כן, בואו נזוז!‬
‫צא לדרך, גורדי.‬
‫- גמר התחרות המחוזית -‬
‫תראה אותך. מתקן אסמים,‬
‫מסדר שיער…‬
‫ניק... עשן. אש.‬
‫מה מריח מוזר?‬ ‫-כלום, תחזרי לישון, מישל.‬
‫אוקיי.‬
‫הקטגוריה שלנו הבאה בתור.‬
‫הגיע הזמן להתעורר, ישנוניות.‬
‫הנה. יאמי.‬
‫תשתי בשביל אימא.‬ ‫-ברב, מה זה?‬
‫אייס מוקה עם תוספת של אספרסו.‬
‫תוספת של אספרסו.‬
‫כן.‬
‫אל תדאגי, יש לי כדורי אלרגיה לנסיעה הביתה.‬
‫זה יפיל אותן.‬
‫הם למבוגרים, אבל אני חוצה אותם.‬
‫עכשיו, בבקשה, קבלו במחיאות כפיים‬ ‫את קטגוריית המיני מתחת לגיל שש.‬
‫ניו הופ - בית ספר לריקוד, קבוצת ג'אז.‬
‫ניו הופ!‬
‫תרקדו.‬
‫קפצו.‬
‫אני לא יכולה לצפות בזה.‬
‫דיקי! זה הילד שלי!‬
‫דיקי!‬
‫אלוהים!‬
‫- גמר תחרות אזורית -‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫- ניו הופ - בית ספר לריקוד -‬
‫- הגמר האזורי -‬
‫- הכי שולטות במדינה! -‬
‫- גמר התחרות המדינתית -‬
‫ואיך זה?‬
‫מקובל עליי.‬ ‫-היי.‬
‫שמעתי שאתן צריכות עזרה מקצועית.‬
‫אנחנו, הבנות העובדות, צריכות לדבוק יחד.‬
‫היי, מיצג המורות הבא בתור.‬
‫מושלם.‬ ‫-אוקיי, קדימה.‬
‫אדיר.‬
‫מפסידנים!‬ ‫-תראו אותם.‬
‫היי, אל תשכחו שקרענו אתכם‬ ‫בארצית משהו כמו שבע שנים רצופות.‬
‫תפסיק לחיות בעבר!‬
‫החבר'ה שלנו קורעים אתכם על המגרש כבר עשור.‬
‫כעת הבנות שלנו קורעות אתכם על הבמה.‬
‫הבנות שלכם לא יזהו צעד משולש‬
‫גם אם הבנות שלנו ירקדו אותו‬ ‫על פניהן העצובים.‬
‫מה אמרת?‬
‫כן?‬
‫אז הגרנד באטמן של הבנות שלכם‬ ‫אפילו לא מגיע ל-90 מעלות.‬
‫לבת שלך אין טרן אאוט.‬
‫לבת שלך אין נוכחות בימתית.‬
‫תחזור בך.‬
‫תכריח אותי.‬
‫וכעת, ניו הופ - בית ספר לריקוד,‬
‫המתחרות בקטגוריית מיצג המורות,‬
‫בניצוחה של סנסציית הברודוויי‬ ‫אפריל דיברינה.‬
‫הן טיפסו במהירות במעלה השלבים‬ ‫כדי להתחרות היום.‬
‫איזה לוזרית. כל כך עלוב.‬
‫הנה הן.‬
‫אני אוודא שלא יעסיקו אותך בשום מופע,‬
‫בברודווי, אוף-ברודוויי‬ ‫או אוף-אוף-ברודוויי.‬
‫הקריירה שלך הסתיימה, נערת מקהלה.‬
‫גברת זימר, בבקשה, את יכולה...‬ ‫-עזבי.‬
‫בבקשה!‬ ‫-עזבי אותי. עזבי!‬
‫בבקשה!‬ ‫-אני לא מבינה.‬
‫נראה שהמורה החשובה שלך מברודוויי,‬
‫היא לא כזאת חשובה.‬
‫תמשיכו ללכת, בנות. קדימה.‬
‫תשברי רגל, נערת מקהלה.‬
‫ופרק כף יד. ותיפלי.‬
‫שנות השבעים התקשרו.‬ ‫הן רוצות את חצאיות הריקוד שלהן בחזרה.‬
‫עזבי!‬ ‫-בבקשה!‬
‫לא.‬
‫קדימה.‬
‫ועכשיו, מה שכולכם חיכיתם לו:‬
‫הפרס הראשון בתחרות הריקוד‬ ‫״רוקדים רוקדים רוקדים רוקדים״‬
‫של מדינת ויסקונסין.‬
‫עכשיו, שלושת בתי הספר האלה עשו כל צעד‬ ‫באופן מושלם.‬
‫הם רקדו מכל הלב והותירו הכול על הבמה.‬
‫הם קיבלו דירוג פה אחד מהשופטים.‬
‫הם לוקחים בחשבון גם...‬
‫אין סיכוי שנעבור לשלב הבא.‬
‫אנחנו רק צריכות מקום שלישי.‬
‫אנחנו מסוגלות.‬
‫כן. אונה גרמה לנפילה להיראות‬ ‫כאילו היא הייתה חלק מהריקוד.‬
‫היי.‬
‫למי בכלל אכפת מהסרטון המטופש הזה?‬
‫שלושת בתי הספר שיעלו לאליפות הלאומית‬ ‫באטלנטיק סיטי,‬
‫כדי לרקוד מול וולי וונג האחד והיחיד הם:‬
‫בבקשה תנו לנו מקום שלישי. בבקשה.‬
‫הזוכה בגביע הזהב של המקום השלישי...‬
‫בית ספר לריקוד בוטל קאפ של מילווקי!‬
‫בואו ניתן להם‬
‫מחיאות כפיים‬ ‫של רוקדים רוקדים רוקדים רוקדים.‬
‫ועכשיו, גביע הזהב הגדול של המקום השני‬ ‫הולך ל...‬
‫ניו הופ - בית ספר לריקוד!‬
‫אולי לא שמעתם אותי.‬
‫ניו הופ - בית ספר לריקוד!‬
‫אנחנו במקום השני!‬
‫אנחנו הולכים לתחרות הלאומית!‬
‫איזה קהל!‬
‫אנחנו הולכים לתחרות הלאומית!‬
‫אנחנו הולכים לתחרות הלאומית...‬
‫אנחנו הולכים לתחרות הלאומית.‬
‫אני לא יודע, אפ. ההנפה די מסובכת.‬ ‫את בטוחה שדיקי יוכל לעשות זאת?‬
‫הוא חייב. צריך להשתפר לתחרות הלאומית.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי, ניק.‬
‫תנעל את המרפקים, ותוודא בבקשה שלא...‬
‫הצלעות הקטנות שלו ימחצו.‬
‫לא, עצמות של ילדים הן כמו גומי.‬
‫הן רק יתעקמו קצת.‬
‫יש לך...‬
‫קורי עכביש בשיער.‬
‫זה היה חלק מתוכניתך?‬
‫לגרום לי ליפול לרגלייך.‬
‫אפ, בחייך, זו הייתה בדיחה טיפשית.‬
‫את יודעת, כי נפלנו.‬ ‫-כן. אני יודעת.‬
‫אפריל? אפריל!‬
‫רק עבדנו על ה...‬ ‫-אנחנו רק...‬
‫כן.‬ ‫-על ההנפה, כן.‬
‫לתחרות...‬ ‫-בשביל הילדים.‬
‫כן? אוקיי.‬
‫הבנתי בדיוק בשעה 2:47 לפנות בוקר‬ ‫שיש לנו בעיה גדולה.‬
‫אנחנו צריכים להטיס 30 איש לאטלנטיק סיטי.‬
‫בנוסף למזון ולינה. זה הון!‬
‫איך נגייס את כל הכסף הזה?‬
‫זה המון הגרלות, מכירות מאפים‬ ‫ושטיפות מכוניות!‬
‫מה עם התלבושות?‬
‫יש לך מושג‬
‫כמה גבוה הרף בלאומית?‬ ‫-כל כך גבוה.‬
‫הם מצפים לניצוצות.‬ ‫הם מצפים ליצירות אומנות מוגזמות.‬
‫נראה לי שאוכל לעזור בזה.‬
‫תודה, זה נהדר.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מי זה?‬ ‫-אני מתה על החצאית שלו.‬
‫מישהו התקשר בנוגע ליצירת אומנות מוגזמת?‬
‫אני כאן.‬
‫שלום, חבר'ה.‬
‫אוקיי.‬
‫אז אנחנו צריכים עוד קצת בלינג.‬
‫למישהי יש אקדח אבני חן?‬
‫אקח את כולם.‬
‫כי שמלות הנשף הישנות האלה‬ ‫זקוקות להרבה אבני חן.‬
‫איפה אתן רוצות שאשים את אלה?‬ ‫-היי!‬
‫יודע מה? שים אותם בערמה שם.‬
‫תודה, אר-ג'יי.‬ ‫-תודה, חבר'ה.‬
‫תודה, כריסטופר.‬ ‫-בבקשה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫מגניב.‬
‫אני אר-ג'יי, דרך אגב.‬ ‫-רייצ'ל.‬
‫את לא מהסביבה.‬
‫אלה הקופסאות האחרונות שלנו במעבר לאסם.‬
‫זה היה הרסיטל הראשון אחרי שאמי עזבה.‬
‫אוי, מתוקה. כן.‬
‫אני זוכרת את זה.‬
‫היי, גברת ברב, אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-כמובן.‬
‫את מאושרת?‬
‫אני אוהבת את החיים שלי.‬
‫בחרתי בחיים האלה.‬
‫אני אוהבת ללמד,‬
‫ואני אוהבת להיות בעלת עסק משלי.‬
‫ו...‬
‫אני אוהבת‬
‫לגור בעיירה שבה,‬ ‫אם אני לא מרגישה כל כך טוב,‬
‫לפני שאשים לב, יחכה לי תבשיל בכניסה לבית.‬
‫ובכן, עשית הרבה יותר מרק...‬
‫להכין לנו כמה תבשילים אחרי שאמי עזבה.‬
‫טוב. אני...‬
‫אני לא חושבת שאמרתי לך כמה משמעותי זה היה.‬
‫ובכן, את‬
‫משמעותית עבור הילדים האלה.‬
‫בין אם את יודעת זאת או לא.‬
‫היי, גברת ברב, אפשר לשאול עוד משהו?‬
‫מה קורה עם השיער הזה?‬
‫זה נזק רב לאוזון.‬
‫- ניו הופ - בית ספר לריקוד -‬
‫תודה.‬
‫החלמה מהירה, פרנק.‬
‫ארבעים וארבע, ארבעים וחמש, ארבעים ושש,‬
‫ארבעים ושבע, ארבעים ושמונה,‬ ‫ארבעים ותשע, חמישים,‬
‫חמישים ואחת, חמישים ושתיים, חמישים ושלוש,‬
‫חמישים וארבע, חמישים וחמש, חמישים ושש...‬
‫ניצחת.‬ ‫-...חמישים ושבע!‬
‫כל הכבוד!‬ ‫-קדימה, ג'ון!‬
‫בסדר, כולם.‬
‫ראשית, ברוכים הבאים לבית החדש שלנו.‬
‫שנית, עשינו את זה.‬
‫אנחנו נאכל כריכי חמאת בוטנים וריבה‬ ‫במשך זמן רב,‬
‫אבל גייסנו את הכסף!‬
‫אטלנטיק סיטי, הנה אנחנו באים!‬
‫יאללה חובצים!‬
‫חובצים!‬
‫אוקיי.‬
‫אנחנו עדיין לא שם,‬ ‫ועדיין יש לנו הרבה עבודה.‬
‫אז הערב אחרי שיעור הטכניקה הפתוחה‬
‫נעבור על כל הריקודים, מההתחלה ועד הסוף.‬
‫זה מובן? מגניב.‬
‫אבל לפני שנעשה זאת,‬
‫עלינו לוודא שאנחנו סגורים על ההנפה. אז,‬
‫רקדניות קטנות, צעד קדימה.‬
‫מוכן? והנף.‬
‫תחזיק. הנה זה. השתמש בשרירים האלה.‬
‫בואו ננסה שוב. בספירה עד שלוש.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫והנפה!‬
‫הנה זה. מושלם.‬
‫מההתחלה. ו...‬
‫לא. אוקיי, הנף.‬
‫רק תיכנס מתחת. ו...‬
‫אתה בסדר, חמוד?‬
‫כן.‬
‫בואו...‬
‫ננסה עם הילדים הגדולים יותר,‬
‫כדי שתוכלו לראות איך עושים זאת.‬ ‫יש לנו שחקני פוטבול, אז..‬
‫אני צריכה את שרה...‬
‫ואר-ג'יי.‬
‫אני?‬ ‫-קדימה.‬
‫קדימה. תפעיל את השרירים האלה.‬
‫קדימה, שרה.‬
‫קדימה.‬ ‫-זו ההזדמנות שלך.‬
‫אתה לא מפחד, נכון? אתה מסוגל.‬ ‫-זו ההזדמנות שלך.‬
‫קלי-קלות. אוקיי. אז...‬
‫אוקיי, אתם יודעים מה לעשות?‬
‫בזמנכם הפנוי.‬
‫זה מושלם, שרה.‬ ‫כווצי את הליבה, פוינט בבהונות.‬
‫אר-ג'יי תנעל את המרפקים.‬ ‫הנה זה. אל תשחרר.‬
‫הנה זה. מושלם.‬
‫בסדר. שרה, תחזיקי את הליבה שלך.‬
‫אל תשחררו.‬ ‫הורד אותה בעדינות כמו דג.‬
‫בעדינות. תכווצי את הליבה, תכווצי...‬
‫אל תאבדי את זה. אל...‬
‫זה נפל מהכריך שלך?‬ ‫-היי!‬
‫תפסיק.‬
‫אתה יכול להפסיק?‬
‫שרה!‬
‫שרה, חכי!‬
‫שרה!‬
‫בואי הנה.‬
‫- התחרות הלאומית -‬
‫- סיבוב ראשון -‬
‫...ללכת לאולם ולבדוק את הרצפה, לוודא ש...‬
‫ואל תשכחי שעלינו לבדוק את רוילטון...‬
‫אלוהים. אני כל כך מצטערת, אני...‬
‫לא, היי, כלומר, אנחנו מכירות, נכון?‬
‫את מג"ו, זו באמת את.‬
‫את כל כך יפה.‬
‫אני יודעת מאיפה אנו מכירות.‬
‫אפריל, נכון?‬
‫רקדת באחד מאירועי הצדקה שלי בברודוויי.‬
‫את רקדנית מדהימה.‬ ‫יש לך טכניקה מעולה.‬
‫מריסה...‬
‫אתה?‬
‫טוב, אם זו לא גנבת הנעליים‬
‫הצווחנית הקטנה.‬
‫אוסקר דה "לואו רנטה".‬
‫איפה נעלי העקב שלי?‬
‫אני בטוחה שאין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫אח גדול, את לא שחקנית טובה במיוחד.‬
‫שתדע לך‬
‫שזכיתי בפרס טוני בקטגוריית‬ ‫השחקנית הטובה ביותר‬
‫במחזמר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלוהים. סליחה, מה?‬
‫תנוחי, מתוקה.‬
‫את לא מפסיקה להכות בנו‬
‫עם מבזק החדשות המאובק הזה.‬
‫מה דעתך שאכה אותך בזה?‬
‫אני אשמור את זה כעירבון.‬
‫אוקיי. אני חושבת שעלינו ללכת.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-אני רק מתחמם.‬
‫זה בסדר. הנעל הזאת שייכת לרופול גם ככה.‬
‫גנבת גם מרופול?‬
‫הבאים בתור, אלופי ויסקונסין,‬
‫קונסרבטוריון המחול רוילטון.‬
‫קדימה, רוילטון!‬
‫התחרות הבוקר הייתה קשה.‬
‫להוריד ז'קטים, בבקשה.‬ ‫-טוב, חבוב, בוא. אעזור לך.‬
‫...הראו לנו מה הם שווים.‬
‫מה קרה?‬
‫אלוהים. מותק,‬
‫גברת אפריל אמרה לך‬ ‫לא להתאמן על ההנפה יותר מדי.‬
‫דיקי, חבר.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫הוא הסתיר את זה.‬
‫פחדתי שלא תיתן לי לרקוד.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫נגיד להם שלא נוכל להופיע או...‬ ‫-לא. אני יכול לעשות זאת.‬
‫עליי לחשוב על משהו אחר שיוכלו לעשות‬ ‫במקום ההנפה.‬
‫הבאים בתור, ניו הופ - בית ספר לריקוד. ‬
‫בסדר. כולם לעמדות. קדימה.‬
‫רגע. תעשו פוזה במקום ההנפה, בסדר?‬
‫תעשו פוזה במקום ההנפה.‬
‫הם יהיו נהדרים.‬
‫זה הולך טוב.‬
‫כן!‬
‫דיקי, לא!‬
‫אוי, לא.‬
‫אל תעשה את ההנפה, דיקי. אל תעשה זאת.‬
‫לא.‬ ‫-לא, אל תעשה זאת.‬
‫מה הם עושים?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫לא!‬
‫ניו הופ שולטים!‬ ‫-ניו הופ!‬
‫אלוהים!‬
‫הבת שלי חיה רעה!‬
‫הבאים בתור, ניו הופ‬ ‫עם הריקוד המודרני שלהם,‬
‫בהובלת המורה שלהם, אפריל דיברינה.‬
‫נראה אם הם יוכלו להרשים‬ ‫את וולי וונג מברודוויי.‬
‫אפ, את בפנים?‬
‫היי.‬
‫זה כמעט תורנו. הבנות מחכות,‬
‫וגברת ברב נראית כאילו שיש לה אבן בכליה.‬
‫היי. את בסדר?‬
‫מה אם אפשל?‬
‫את רצינית.‬
‫רגע. כל הפעמים מול קהל משלם,‬
‫ואת לחוצה מזה?‬
‫ניק, הייתי רק חלק מהמקהלה.‬
‫אף אחד לא הסתכל עליי.‬
‫ועכשיו כולם סומכים עליי.‬
‫הבנות, אבא שלי, העיירה,‬
‫ואני לא יכולה לאכזב את כולם.‬
‫היי, איך את יכולה לאכזב מישהו?‬
‫אפריל.‬
‫מה שעשית למען כולם... זה מדהים.‬
‫זוכר שאמרת שבאת‬
‫לניו יורק אחרי ששלחתי לך את ההודעה?‬
‫כן.‬
‫הלוואי שהייתי רואה אותך באותו היום.‬
‫ועכשיו, מיצג המורה של ניו הופ!‬
‫אנחנו משפחה.‬
‫תמיד.‬
‫אנחנו משפחה.‬
‫תמיד.‬
‫עלינו לגמר!‬
‫עשינו את זה! היינו קטלניים!‬
‫הם אהבו את מיצג המורה. עשינו זאת!‬
‫עשית את זה!‬
‫כמו שלימדתי אותך.‬ ‫-כמו שלימדת אותי.‬
‫שניכם הייתם קטלניים!‬
‫כן!‬ ‫-כן נכון!‬
‫אפריל! אני צריך לחזור‬ ‫כדי לטפל במקרה חירום,‬
‫אבל אפשר לגנוב אותך לרגע?‬
‫יש לי הצעה בשבילך.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אני אצטרף אליכם אחר כך.‬
‫אוקיי. בסדר. רשמים בחדר ההלבשה, כולם.‬ ‫בואו.‬
‫זה לא יכול היה להסתיים באופן יותר מושלם,‬ ‫נכון?‬
‫אפריל. היי.‬
‫בדיוק באתי למצוא אותך.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני...‬
‫חוזרת לניו יורק.‬
‫מה?‬
‫וולי וונג הציע לי תפקיד בהצגה החדשה שלו.‬
‫התפקיד הראשי.‬
‫ואני צריכה להיות בחזרות עכשיו.‬
‫ביקשו מוולי לחזור.‬
‫מה עם הגמר?‬
‫זה מחר.‬
‫אני אגיד לו שאת כבר יוצאת.‬
‫כן. תודה.‬
‫את פשוט נוטשת אותנו?‬
‫אבל כל זה היה הרעיון שלך. את התחייבת.‬
‫אני יודעת. אבל מה אני אמורה לעשות?‬
‫שרה, חלמתי על זה כל חיי.‬
‫אז אני הולכת.‬
‫זו הייתה התוכנית כל הזמן, נכון?‬
‫רק רצית להשתמש בילדות קטנות וטיפשות‬ ‫כדי שתוכלי לטפס בחזרה לברודוויי.‬
‫ידעתי כל הזמן הזה. את סתם חמורה אנוכית.‬
‫לא אכפת לך מאף אחד חוץ מעצמך.‬
‫את שוב עוזבת אותי.‬
‫בהצלחה מחר.‬
‫אפריל...‬
‫אפריל, חכי! אפריל!‬
‫חכי!‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה, אל תלכי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-את לא צריכה אותי.‬
‫אתן תהיו נהדרות.‬
‫אני מבטיחה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לא, בבקשה, אל...‬
‫היי! אפריל!‬
‫אפריל!‬
‫את רוצה שאני... זה?‬ ‫מוכנה? אחת, שתיים, שלוש!‬
‫כן, חזרזירי!‬ ‫-היי.‬
‫שרה?‬
‫כולם. שימו לב, בבקשה.‬ ‫אנדרו, מייקל, גבירותיי.‬
‫נחשו מי זו.‬
‫זאת הווירלי גירל שלנו, אפריל.‬
‫בואו נקבל אותה בברכה.‬
‫- אפריל -‬
‫תודה.‬
‫בבקשה, ילדונת.‬
‫לילה טוב.‬
‫הלו?‬ ‫-אני עושה את הדבר הנכון, נכון?‬
‫טוב, מותק, את קורעת את התחת כבר זמן רב.‬
‫כלומר, סוף סוף זכיתי בחלום שלי.‬
‫זו ההצגה המושלמת.‬
‫התפקיד המושלם.‬
‫לא יודעת, אני רק..‬
‫חשבתי שאהיה יותר שמחה.‬
‫כן.‬
‫זו הבעיה בפרפקציוניזם.‬
‫שום דבר לא טוב מספיק.‬
‫אתה יודע, אני חוזרת ואומרת לעצמי,‬
‫אני רקדנית.‬
‫זה מה שאני אמורה לעשות.‬
‫מי אמר?‬
‫תעשי מה שתחושת הבטן שלך אומרת.‬
‫ואם יש בך חלק שחושב‬
‫שפריצה גדולה בברודוויי‬ ‫תשיב פתאום את אימא שלך,‬
‫את יכולה לשכוח מזה.‬
‫לא תוכלי לעשות דבר שישיב אותה.‬
‫כי היא לא עזבה באשמתך מלכתחילה.‬
‫היא פשוט עזבה.‬
‫אז מה שלא תחליטי,‬
‫רק תוודאי שזה יגרום לך‬ ‫להרגיש טוב עם מי שאת.‬
‫כלומר...‬
‫זה מה שתמיד רציתי להיות.‬
‫זה יהיה טיפשי לא לעשות זאת.‬
‫לא אמרתי "מה שאת", אמרתי "מי".‬
‫ואני יכול לחשוב על תשע סיבות קטנות‬ ‫לכך שזה לא יהיה כזה טיפשי.‬
‫- פלייביל‬ ‫הכתבה הראשית -‬
‫היי, כולם.‬
‫נתחיל לעבוד על הסצנה בעוד חמש דקות.‬
‫תחילת המערכה השנייה.‬
‫מר וונג.‬
‫מר וונג. אני מצטערת, מר וונג,‬
‫אבל אני חייבת לחזור לתחרות.‬
‫ואם זה אומר שתיאלץ לתת‬ ‫את התפקיד למישהי אחרת,‬
‫אני אבין. כלומר, אני לא רוצה בזה,‬
‫כי אני חושבת שאתה צריך מישהי‬ ‫שמכבדת את המחויבות שלה.‬
‫ואתה מבין, זו הסיבה שעליי ללכת, כי...‬
‫יש לי מחויבות לתשעה ילדים קטנים.‬
‫ויש עיירה שלמה שסומכת עליי.‬
‫אז אני חייבת ללכת.‬
‫מה לכל ה...‬
‫מתי הם עולים?‬
‫הם ראשונים אחרי הפסקת הצהריים,‬
‫ואני לא מוצאת אותם.‬ ‫-אוקיי, אני בדרך.‬
‫בחיים לא תספיקי!‬ ‫-תכיני אותם. אני אגיע. מבטיחה!‬
‫רובי,‬
‫תמצאי אותם.‬ ‫-אני על זה.‬
‫לא יכולת לבקש לשאול את הלימוזינה שלו?‬
‫תודה בזה. אתה אוהב אותי.‬
‫את חייבת לי כסף לדלק.‬ ‫-לאטלנטיק סיטי!‬
‫היי, אני ברט דוונפורט, ואנחנו ממשיכים‬
‫ביום השני של התחרות שלנו!‬
‫הבאים בתור, מספר 44...‬ ‫-אלוהים.‬
‫...הפקה של קבוצה גדולה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫ניו הופ - בית ספר לריקוד.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי. כן!‬ ‫-לכי, רוצי! את תספיקי! רוצי!‬
‫זו הספירה לאחור...‬ ‫-תסלחו לי.‬
‫...לניו הופ - בית ספר לריקוד.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫אנחנו בספירה לאחור.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי.‬
‫הם אמורים... אוי, לא.‬
‫איפה הם?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫נלחצתי. אמרתי לרובי, "תמצאי אותם",‬
‫אבל לא אמרתי במפורש,‬
‫להביא אותם לצד שמאל של הבמה...‬
‫קדימה, כולם להתכונן.‬
‫מהר, אנחנו בספירה לאחור.‬
‫מה היא עושה כאן?‬
‫כן. מעניין מי נמצא הפעם בקהל?‬
‫מה קרה לעבודה המדהימה שלך?‬
‫טוב, הם בטח פיטרו אותה.‬
‫שוב.‬
‫תראו, יש לכן זכות מלאה לשנוא אותי,‬ ‫אבל הרווחתן את זה.‬
‫מגיע לכן להיות כאן.‬
‫אז בבקשה אל תפרשו רק כדי להתנקם בי.‬
‫כשפגשתי אתכן לראשונה,‬ ‫ראיתי רק פגמים.‬
‫ואז הבנתי שזה בדיוק‬ ‫מה שהופך אתכן למרהיבות.‬
‫כל המוזרויות והפגמים היפהפיים האלה.‬
‫ואני כל כך מצטערת שעזבתי.‬
‫פשוט לקח לי רגע...‬
‫להבין ש...‬
‫הפכנו למשפחה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫למה את לא צועקת עלינו?‬
‫אני רוצה שתדעו כמה אני גאה בכולכן.‬
‫כולכן הפכתן לרקדניות יפהפיות.‬
‫את מפחידה אותי.‬
‫מישל, אני...‬ ‫-ניו הופ‬
‫בית ספר לריקוד. קריאה אחרונה.‬ ‫יש לכם דקה אחת לעלות לבמה,‬
‫או שתיפסלו.‬
‫...נגעלת. אני נגעלת‬
‫מכל הרחמים העצמיים האלה.‬
‫לא ככה חינכתי אתכן.‬
‫אז היכנסו לנעלי הילדות הגדולות,‬
‫גם אתה, דיקי. עלו לבמה,‬
‫אחרת...‬
‫אני סופרת עד חמש. אחת.‬
‫חשבתן שהייתי קשוחה קודם.‬
‫לא, רק התחלתי.‬
‫שתיים!‬ ‫-ז'קטים. אוקיי.‬
‫תנו לי את הז'קטים. ז'קטים!‬
‫כן, זה מה שחשבתי. שלוש!‬
‫זוזו.‬
‫קדימה. בואו.‬
‫פנו דרך לכישרון.‬
‫זוזו הצדה. התעוזה מגיעה.‬
‫כדאי שתקרעו את הצורה או שאקרע אתכן!‬
‫הגעת.‬
‫קדימה, ילדה! כן!‬
‫וואו! איזה ריקוד קטלני!‬
‫אני לא חושבת שהוא שם, מתוקה.‬
‫גורדי אמר לי שהוא עזב כששמע שחזרת.‬
‫"מצטער לעשות את זה בהודעה."‬
‫- פשוט תסתובבי -‬
‫- ווירלי גירל‬ ‫מאת וולי וונג, בכיכובה של אפריל דיברינה -‬
‫היי, מותק.‬ ‫-ברב.‬
‫את כל כך... מה אמרתי לך?‬
‫את חייבת להרחיק את זה מהפרצוף.‬ ‫-מצטערת.‬
‫או שאראה כל נקבובית.‬ ‫-אוקיי, טוב...‬
‫תקשיבי, יש לי חדשות רעות.‬
‫הגג של האסם דולף.‬
‫כלומר, הרבה יותר גרוע מהסטודיו שלי.‬
‫אז ביקשתי מניק לתקן את זה ו...‬
‫היי, רק רגע.‬
‫אוקיי, להגנתי, אמרתי שעלינו להחליף,‬ ‫לא לתקן.‬
‫טוב, בכל מקרה, ביטלנו את השיעור.‬ ‫אוקיי, ביי.‬
‫רגע. זה לא היה ההסכם.‬
‫אני מלמדת בפייסטיים.‬ ‫הם עושים מה שאני אומרת.‬
‫אני טסה חזרה בכל יום ראשון.‬ ‫הם עושים מה שאני אומרת.‬
‫טוב, אבל...‬ ‫-מה שאני אומרת זה,‬
‫שלא אכפת לי אם יש מים בגובה מטר‬ ‫והם צריכים לשחות.‬
‫הם מגיעים לשיעור.‬
‫אני יודעת. עלינו להביס את רוילטון‬ ‫בשנה הבאה.‬
‫טוב, אאסוף את כולם‬
‫ואתקשר אלייך כשהם יהיו כאן.‬
‫אוקיי.‬
‫ביי.‬
‫יבוא. מר וונג. היי.‬
‫יש לי כמה הערות. כמה שינויים.‬
‫אבל...‬
‫זה לא היה מעפן.‬
‫תודה.‬
‫לפני שאשכח,‬
‫אמרו שמישהו מחכה לך בתיאטרון.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫ובכן, ביקשת ממני לאסוף את כולם.‬
‫איך מימנתם את זה?‬
‫זה דיון למועד מאוחר יותר.‬
‫אתקשר בשבוע הבא.‬
‫שפר את כישורי ההקשבה שלך.‬ ‫אמרתי שאתקשר בשבוע הבא.‬
‫אז מה נעשה עכשיו?‬
‫נערוך מסיבת ריקודי ערב הפתיחה.‬
‫- כניסת אומנים -‬
‫אתם מוכנים?‬
‫דיקי!‬
‫לילה טוב, ניו יורק!‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬