Pojď. Pojď sem.
Já tě ochráním.
Nyagak!
Mami!
To byl sen.
O čem se ti zdálo?
O našem svatebním dni.
To vysvětluje ty výkřiky.
- Máte přijít do tělocvičny. - Proč?
Nedělej si plané naděje.
Pošlou vás zpět na smrt.
Tak to ti bastardi dělají vždy.
A co to dítě?
Přišli o ni vloni.
Blahopřejeme.
Když budete mít štěstí, tak budete dnes propuštěni z vazby.
Dnes?
Je to na kauci, pane a paní Majurovi.
Jakožto žadatelé o azyl budete propuštěni na kauci. Ne jako občané, zatím.
Oba tomu rozumíte?
Do té doby musíte splňovat určité podmínky.
Pokud se vám je nepodaří splnit, i třeba jen jednou,
vrátíte se do vazby.
Váš případ může být zamítnut a budete posláni zpět.
Rozumíte?
Tak fajn. Dobrá, tak podmínky. Každý týden se musíte hlásit a my vás budeme hodnotit.
Nesmíte zmeškat jediné hlášení. Řekněte ano, pokud rozumíte, prosím.
- Ano. - Ano. Ano.
Týdně vám bude poskytnuta finanční podpora ve výši 74 liber.
Nemáte povolení pracovat a ani jinak
své příjmy doplňovat. Pokud, rozumíte, řekněte ano.
- Ano. - Ano.
Poslední podmínka.
Budete posláni do domova dle našeho výběru.
Na této adrese musíte bydlet.
Z této adresy se nesmíte odstěhovat.
Nyní je to váš domov.
- A pokud rozumíte, řekněte ano. - Jsme slušní lidé.
Pokud rozumíte, řekněte ano.
- Ano. - Ano.
Ať už jste slušní lidé, nebo ne, nejsem to já, koho musíte přesvědčovat.
Kam jedeme?
Dobrá.
- Mluvíte anglicky? - Ano.
Dobrá. Tohle je pro vás.
Tak jsme tady.
Sladký domov. Úžasné, no ne?
Je to palác.
Normálně by byl poloviční a bylo by vás tam dvakrát tolik, ale tenhle je jen váš.
Je celý pro vás.
- Čím jsme tak výjimeční? - Museli jste vyhrát v loterii.
Do prdele! Tak jo, platí tu pár pravidel.
Žádné svíčky, žádné kouření, žádná zvířata.
To spravíme. Žádná zvířata, hosté, přátelé, večírky.
Žádné míčové hry, žádné hry a míče.
Kupte si na ty dveře pár šroubků. Za rohem je obchod. Pozdravte sousedy a tak…
Jo, budete v pohodě.
Nebyl čas nahnat sem uklízečky, ale…
otřete si to.
Dole v ulici je doktor. Nakreslím vám mapu.
ČERSTVĚ UPEČENÁ PIZZA
Toho zápachu bych se nebál. Otevřete okno, mělo by se tu vyvětrat.
Hlavní je, že je to vaše. Nový začátek začíná jedním krokem, no ne?
Sebevědomý podpis.
Pracuji v bance!
Pracoval jsem v bance.
Rial…
- Dobrá. - Celý dům je jen pro nás?
Jo.
Úplně celý.
Domov. Je větší než můj dům.
Myslím, že budete v pohodě. Pokud budete vycházet s lidmi a zapadnete.
- Nevrátíme se. - Tak se mi to líbí.
Místním to usnadněte. Patřete k těm slušným.
Všechno tu bude nové.
Je to naše znovuzrození.
Znovuzrození.
Haló?
Podivná země.
Podívej.
To je královna.
Kde je Charles?
- Kde to jsme? - High Street, příteli.
V Londýně?
Proč by ne?
Ty jsi jeden z těch uprchlíků? Něco pro tebe mám.
Do Stoke City se vrací kavalérie. Crouch…
Jdeme, jo!
Je velkej, je červenej, nohy mu čouhají z postele.
Peter Crouch!
Je velkej, je červenej,
nohy mu čouhají z postele.
Peter Crouch! Peter Crouch!
Ty jsi o tom Peterovi Crouchovi zpíval písně?
Dospělí muži.
Je to jen vtipná píseň.
Asi ta nejhorší píseň, jakou jsem kdy slyšela.
Možná půjdu zítra ven.
Skvělé.
- Mami? - Bole?
Bole?
Haló.
Haló? Hej! Haló?
Co to, do prdele, děláš, brácho?
Promluv si s tetou, Same.
- Tvá teta. Bav se s ní, brácho. - To není moje teta.
Můžete mi pomoct?
- Jste v pořádku? - Jo?
Kde je Charch Street?
- Pardon? - Prosím?
Charch Street.
Touch Street?
- Charch… - Touch Street?
Church Street, drahoušku, jo?
No, myslím, že je to na týhle straně, vlevo.
- Co to meleš? - Jak to myslíš?
Odboč doleva a až na konec ulice. Bude to po pravý ruce.
Upadl jsi na hlavu? Ne, je to tamhle vzadu u banky.
- Změnil ses. - Víš, kde je banka?
- Ne, má pravdu. - Má?
Ne, pravda. Jo, moje chyba. Je to tam.
Běž tam zpátky. Jo, je to u banky.
- Určitě? - Ne, fakt, na tuty.
Apafa-co?
Vrať se do zasraný Afriky.
Vrať se do Afriky. Tady jenom anglicky, zlato.
- Moc se mi líbí váš náhrdelník. - Byl Nyagakčin.
To je vaše dcera? Ta má je pěkné kvítko.
Už je registrovaná? Měli bychom se podívat i na ni.
Naprosto v normálu.
- Ty jsou krásné. - Mám je už od malička.
Tyhle jsem si udělala nožem.
Když jsem našla rodinu zmasakrovanou.
Tam, odkud jsem, jsou dva kmeny.
Oba se navzájem zabíjejí.
Uděláte si značku podle toho, ke kterému z nich patříte.
Já jsem si udělala obě. Přežila jsem tím, že nepatřím nikam.
Přišli jsme o ni.
Během plavby přes moře.
Pospěš si!
Myslím, že tam někdo žije.
Pojď.
Promiň. Ztratil jsem pojem o čase.
Šla jsi ven?
Báječné.
Báječné!
Příště ale možná můžeme použít stůl.
- Necítím nic jiného než kov. - Na to si zvykneš.
Bude se nám dařit.
Viděl jsem nabídky práce.
Tady dostaneš šanci.
Můžeme založit rodinu.
Jsem neklidný.
Máma mi vyprávěla jeden příběh.
V naší vesnici žil kdysi vážený, ale chudý muž,
který chtěl mít svůj vlastní dům.
Chtěl ho tak moc, že začal ostatní okrádat.
Jednoho dne…
okradl starce, který žil u řeky.
Nevěděl, že je ten muž apet.
Noční čaroděj.
Takže ten zloděj nemohl vědět, že až si postaví svůj dům…
tak tam s ním bude žít i apet.
Takže zanedlouho
začaly stěny šeptat apetova kouzla.
Ze stínů…
přicházeli mrtví.
Apet nepřestal…
dokud toho muže zcela neovládl.
Apet se zrodil z oceánu.
Následovalo nás to sem.
Promlouvalo to ke mně.
Co to říkalo?
My sem nepatříme.
Když odejdeme…
a splatíme svůj dluh…
dovede nás to k ní zpátky.
Za Nyagakou.
Je mrtvá.
Je mrtvá, má lásko. Moře si ji vzalo.
Ty neposloucháš.
Přežili jsme.
Chybělo-li něco…
Anglicky!
Mluvím matčinou řečí.
Posluchej se!
- Žije! - Nežije!
Už jsme truchlili dost! Dost!
Žádný čaroděj neexistuje!
Sama sebe jsem ujistila, že to byl sen.
Že toho na mě možná bylo moc a představovala jsem si věci, které nejsou.
Ale teď jsem se ti podívala do očí.
Jsi lhář.
Rial?
- Mami. - Nyo?
Viděl jsi to.
Bole.
Co to děláš?
Musíme všechno zničit.
Je to prokletý.
- Co jsme přivezli, je prokletý. - Co děláš? Co to děláš?
Nech toho! Přestaň! Ne, to je tátovo!
Jsme označkovaný!
Co myslíš tím „označkovaný“? Cos viděl?
Bole?
Proč? Ne!
Neber mi úplně všechno.
Nedělej to.
Nechce tě opustit. Možná kdyby sis s ním promluvila…
Možná si myslíš, že šílíme.
Myslím, že není zdravé, abys byla pořád sama.
Zaobírat se svými myšlenkami. Zítra ti najdeme něco na práci.
Něco v komunitě.
Najdi si přátele, buď prospěšná.
- Nejsme jako oni. - Můžeme být.
Nejsi zvědavý, co mi to říká?
Máš pravdu.
Možná jsi šílená.
Strašíš se imaginárními věcmi v temnotě.
Po tom všem, co jsme přetrpěli,
po tom všem, co jsme viděli,
čeho jsou lidé schopni, si myslíš, že mě děsí v noci bubáci?
Myslíš, že se mohu bát duchů?
Říká, že ji mohu dostat zpět.
A říká, že bych se tě měla bát.
Tohle je náš domov.
Pomoz mi.
Je mi zima.
Pomoz mi. Pomoz!
- Nemohu dýchat. Pomoz mi. Pomoz! - Nevidím.
Nyagak?
Tohle je můj dům.
To je můj dům!
Vypadni!
Vypadni! Vypadni!
To je můj dům!
Můj dům!
Adame… nechceš mu přinést džus?
Takže, Bole, o co jde?
- O ten dům. - O ten dům.
Máte problémy s domem?
Chcete žít někde jinde?
- Aha. Dobře. - Ano?
Jasně, jo, můžeme to pro vás prověřit.
Ale musíte mi říct proč.
Můžete mi některý z těch problémů říct?
Je tam havěť.
Krysy a brouci.
Jsme z nich nemocní.
- Rial je velmi nemocná. - Byla u lékaře?
- Ano. - Dobře.
Říkal…
„Vypadněte z toho domu.“ Musíme se přestěhovat.
- Kam? - Jeho dům je větší než ten můj.
A také větší než můj.
Hele, kámo, tohle…
tohle vyvolá spoustu otázek… Bole.
Já… Budou se vás ptát, proč se vám nedaří se adaptovat.
- Adaptovat? - Jo.
Nám se to daří.
Věř, nebo ne, ale i já pracoval v bance, než pracovní místa přesunuli…
do zahraničí.
Jde o to, že mnozí skončíme tam, kde by nás to nikdy nenapadlo.
Ale myslím…
Myslím, že se vám tak život snaží ukázat, jaký jste člověk.
Víte, co tím chci říct? Snažím se zjistit, jaký jste člověk, Bole.
- Jen potřebuji nový dům! - Nějaký vám seženeme. Hned po šetření.
- Šetření? - Ano.
To, v jakém jste stavu. Jste mimo. Nevypadáte dobře, ale nemocně.
Nevoníte hezky. Páchnete.
Mluvíte z cesty. Musí se to nahlásit.
A potom…
lidé, nemyslím sebe, se budou ptát, proč kouše do ruky, která ho krmí.
- Kamkoli jinam. - Krysy jsou všude.
- Kamkoli jinam. - Tak nejde o krysy.
- Něco vážně špatného se v… - O co jde?
Co je to? Řekněte.
Nemůže to být tak zlé, smějete se. Jestli chcete, abych ztropil humbuk, udělám ho.
- Ano. - Jestli to chcete, udělám to.
Ano.
Bole. Počkejte.
Proč prostě neodejdete?
- Cože? - Proč prostě neodejdete?
My tady teď bydlíme.
Stejně vás vyhodí.
Snažím se vám pomoct. Dávám tomu týden.
To musí být velké krysy.
Říkáte, že krysy…
udělaly tohle?
No tak, chlape.
No, teď to budu muset nahlásit.
Prosím! Prosím.
Ne, budu muset. Budu to muset nafotit.
Ne, prosím! Ne!
Ne! Ne!
Nechte mě to spravit.
Nevrátíme se.
Prosím. My jsme ti slušní. Vzpomínáte?
Nevrátíme se.
Jo. Tak dobře, pane Majure, tentokrát to vyřešíme varováním.
- Počkat. - Zařídím to.
Řekl jsi jim o tom čaroději?
Ty jsi jim to neřekl?
V tomto domě je velká bestie.
Pronásledovalo nás to sem.
Můj manžel to celou noc naháněl s kladivem.
Ovládá mocnou magii,
přivolává do tohoto domu duchy.
Jejími návštěvami mého muže trýzní.
Nyagak.
Ale můj manžel je velmi tvrdohlavý muž.
Stále věří, že to může popírat. Měli byste to do hlášení zahrnout.
Musíme je nahlásit.
- Můžou dát Anglii sbohem. - Měla na sobě povlečení, vole.
To je to, co chtějí.
Rádi vidí, že šílíme.
Díky tomu se cítí jako velcí chlapi.
Nechtějí, aby se jim připomínalo, že jsou to oni, kdo jsou slabí.
Jak ubozí
a líní
a znudění jsou.
Rial.
Tak, promiň.
- Promiň. Promiň. - Rial.
A ty…
pořád je máš za idoly.
Prosíš je.
A pak jim děkuješ za neochucené zbytky, co nám házejí.
Jíš je.
Ať nás pošlou zpátky.
Ale tohle je náš domov.
Vrátíme se zpátky.
Já odcházím.
S tebou, nebo bez tebe.
Jak rychle zapomínáš na všechno, čím jsme prošli, abychom se sem dostali.
Jak rychle zapomínáš na naši dceru.
Jsi nemocná.
Tohle je náš domov.
Nepůjdeš nikam.
Tentokrát se mnou mluvte.
Kde jsi?
Zloději.
Ukaž se.
Tvůj život není tvůj.
Ukradl jsi ho.
Splať, co jsi dlužen!
Ty jsi bestie.
A já jsem řezník.
Bez ohledu na to, kam půjdeš, já půjdu za tebou.
Teď jsi můj.
Co chceš?
- Tvůj život za Nyagakčin. - Cože?
Vezmi si tento nůž a rozřízni své maso.
Tvé tělo za její.
Proč si pro mě nepřijdeš sám?
Nemůžeš se mě dotknout.
Nemůžeš mi ublížit.
Jsi jen hromada lstí.
Buď tu jako doma. Představy mi ublížit nemůžou.
Proč nespíš?
Ne! Ne, přestaň!
Ne, přestaň!
Přestaň! Přestaň!
Představy mi ublížit nemůžou.
Rial! Ne! Ne!
- Nech mě! - Vrať se!
- Nesahej na mě! - Zůstaň v domě!
Nech mě být!
Rial! Rial!
Rial!
Rial?
Vím, co jsi zač.
Tohle je jen sen.
- Kde je? - Kdo?
Má dcera.
Kdo?
Rial?
Ahoj. Pojď.
Pojď. To nic.
Jsem tu.
Jsem u tebe.
Rial?
Rial. Rial.
Podívej se na mě. Podívej. Podívej se na mě.
Musíme hned odejít.
Hned. Musíme jít. Pojď.
Rial. Rial!
Prosím. Rial! Prosím! Rial!
Pojď. Pojď.
Rial, pojď.
Pojď. Pojď.
Pojď. Honem!
- Pozor! Prosím! - Konec.
- Máte dvě místa? - Už nemáme.
- Dvě místa! Dvě! Prosím! - Jen děti!
Pojďte. Hotovo!
- Ne. Ne. Vystupte! - Máte místo!
- Ne! Počkej! - Ne, pane! Zpátky!
- Prosím! - Konec! Už není místo! Je plno!
- Pusťte nás! Počkat! - Je mi líto.
- Už musíme! Pouze děti, což nejste. - Počkat…
Ne! Musíme jet! Musíme!
- Ne! - Ona… Ona je dítě!
Prosím!
Promiňte. Děkuji.
To nic. To je dobrý.
Žádnou dceru nemáš.
Já tě ochráním.
Je…
Je mrtvá?
Ne, pusť mě!
Bole! Nyagak!
Mohu ji přivést zpět.
Rozřízni mu maso.
Dej mi jeho tělo…
a já ti dám to, co chceš.
Tohle je to, co chce.
Teď si pro mě přijde.
Nech mě ji zachránit.
Měl jsem se snažit víc.
Měl jsem ji zachránit.
Také je vidím.
Co vidíš?
Vidím ji.
Všechny.
Ty z lodi, z domova.
A co to z nás dělá?
Už přichází.
Přichází. Musíš jít!
Běž!
Jsi můj!
Teď se musím rozloučit.
Jedu domů.
Zdravím, Rial. Omlouvám se, že ruším.
Pracujeme s Markem. Můžeme dál?
Pojďte dál.
Vypadáte dobře.
Je tu ještě ten čaroděj?
Rial ho zabila.
Mohla bych ten pokoj vymalovat načerveno.
Úplně jste se zbláznili?
A co ty krysy?
Možná jsem to trochu moc prožíval.
Vídáte ji stále?
Nyagak?
Vaši démoni vás pronásledují. Nikdy nezmizí.
Žijí s vámi.
Když jsem je vpustil dovnitř, mohl jsem začít čelit sám sobě.
Toto je náš domov.
Jsme tu šťastní.
Neměli by používat gril.
A tohle by s těmi stěnami dělat neměli.
Tak dobrá.
- To by bylo vše. - Jasně.
Děkujeme, pane a paní Majurovi.
NETFLIX UVÁDÍ
Překlad titulků: Štrunc