‫נפלא!‬
‫- בית חולים פסיכיאטרי ווסטפורד -‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- אבטחה מירבית -‬ ‫- הכניסה לעובדים מורשים בלבד -‬
‫משלוח מיוחד בשביל מר לון אי. טונס.‬
‫בסדר.‬
‫מנמנם, מה?‬
‫פשפשת במיטה?‬
‫שמעתי שאתה לא מצליח להתאפק.‬
‫הרטמן?‬
‫היי, אתה מפחד?‬
‫אתה צריך לפחד,‬ ‫כי אני המשגיח החדש שלך.‬
‫השם הוא האל אל.‬
‫ועכשיו אתה בעולם שלי.‬
‫- ביי -‬
‫פסיכופת ברח!‬
‫- ברוכים הבאים לסיילם -‬ ‫- עיר עם היסטוריה מכשפת -‬
‫בוקר טוב!‬
‫האלווין מתקרב!‬
‫שלום לכם, מכשפות ומכשפים שלי,‬ ‫כאן להפחיד אתכם, די.ג'יי אורורה.‬
‫אני מקווה שאתם מוכנים למחר בלילה‬ ‫ולכל הדברים המפחידים שמטילים אימה.‬
‫אנחנו כאן בהחלט מוכנים.‬
‫היי, פספסת. הבדיחה על חלמונך.‬
‫תודה על ארוחת בוקר בחינם.‬
‫בסגנון רוקי בלבואה.‬
‫אני מכינה את התחפושות של הילדים‬ ‫מנייר אלומיניום כי אני מיושנת, תרזה.‬
‫תודה!‬ ‫-תיהנו!‬
‫ויולט ולנטיין.‬
‫שיהיה לך האלווין שמח מחר, יובי.‬
‫גם לך, גברת בנרג'י.‬ ‫אני מקווה שתקבלי יותר תעלולים מממתקים.‬
‫טוב. מספר 59. אני מחפש את מספר 59.‬
‫כן.‬
‫ממש כאן, דובי.‬
‫תן לי רבע קילו רוסטביף.‬
‫מר לנדולפה.‬
‫יובי. עם י'.‬
‫כבר לא.‬
‫טוב.‬
‫גברת פיליפס, מיד אהיה איתך.‬
‫זאת הבחורה הראשונה‬ ‫שיצא לך לדבר איתה, דובי?‬
‫היי, לא.‬ ‫אני מדבר עם החברה שלי כל הזמן.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך עם חברה.‬ ‫-היא קנדית תושבת קנדה.‬
‫מאזור קנדה דריי.‬
‫מר אודויל.‬
‫אתה ועמיתך‬ ‫צריכים להיות בבית הספר עכשיו, לא?‬
‫יום ראשון היום, טמבל.‬
‫יודע מה?‬ ‫אני לא רוצה את הרוסטביף.‬
‫תן לי קצת מהראש של הכבש.‬ ‫-ראש כבש? אין לנו ראש כבש.‬
‫לא? מה זה שם?‬ ‫-איזה מהם?‬
‫עבדנו עליך!‬
‫תמיד כיף לעבוד איתך.‬
‫זה טוב.‬
‫- משטרת ווסטפורד -‬
‫היי, כאן סמל דאוני.‬
‫היי, סטיב.‬ ‫זה קני פונדה ממשטרת ווסטפורד.‬
‫מה שלומך, קני?‬ ‫-הכול בסדר, ידידי. הכול בסדר.‬
‫היי, רק רציתי לתת לך התרעה מראש.‬
‫מישהו ברח לנו מבית החולים הפסיכיאטרי כאן.‬
‫בחור מהאזור שלך.‬
‫ריצ'רד הרטמן.‬
‫ריצ'י הרטמן כלוא‬ ‫עוד מאז שקרטר היה הנשיא.‬
‫כן. סתם חשבתי שאולי תרצה לדעת‬ ‫למקרה שהוא יתגעגע לעיירת מולדתו.‬
‫ולא העדת נגדו, סטיב?‬
‫הוא לא נראה לי כמו טיפוס שסולח ושוכח.‬
‫כן, אבל יודע מה?‬ ‫אני מקווה שהוא יבוא לחפש אותי.‬
‫כי הוא יהיה בעולם של כאב.‬
‫של כאב…‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-אני חייב לעוף, קני.‬
‫יובי, מה אתה רוצה?‬ ‫-היי, השוטר סטיב.‬
‫ראיתי את אנדי אודויל קונה כמות גדולה‬ ‫באופן חשוד של ביצים ונייר טואלט.‬
‫זה לא פשע לקנות ביצים או נייר טואלט.‬
‫כן. זה מובן מאליו.‬
‫אבל לא צריך להיות שרלוק הולמס‬ ‫כדי לזהות כאן כוונה זדונית.‬
‫טוב. כן.‬ ‫-בפיצה של למברדי יש מבצע מחר.‬
‫משולש אחד, סודה אחת, בדולר אחד,‬ ‫אם מגיעים עם תחפושת לחנות.‬
‫בשבילי זה עניין רציני,‬ ‫אבל זאת גם מהומה בפוטנציה.‬
‫תתקשר לקו החם.‬
‫התקשרתי לקו החם מאה פעמים,‬
‫אבל נראה לי שיש לכם בעיית תקשורת.‬
‫משטרת סיילם.‬ ‫-כן. אדוני השוטר, מדבר יובי דובו…‬
‫יובי, תתקרב רגע.‬ ‫-טוב.‬
‫בוא הנה. בוא רגע.‬ ‫-מה קורה?‬
‫עכשיו, מדובר בהאלווין. בסיילם.‬
‫ואני צריך לטפל בהמון בעיות אמיתיות.‬
‫אני יודע.‬
‫תראו מי כאן.‬
‫יובי!‬ ‫-יובי!‬
‫אנחנו…‬ ‫-עוף מכאן!‬
‫רות סו…‬
‫קדימה, חבר'ה, בואו נתפוס אותו!‬
‫קדימה!‬
‫- דובואה -‬
‫תאכל חרא!‬
‫היי, תפוס את זה!‬
‫שטינקר.‬
‫למה?‬
‫אודויל המלך!‬
‫הוא עף איזה שבעה מטרים!‬
‫שלום לך.‬
‫צריך עזרה?‬
‫בחיי, חתיכת נפילה הייתה לך שם, ידידי.‬
‫לא. זה…‬
‫שום דבר לא נשבר, מבחינה פיזית.‬
‫זה לא בסדר, מה שהחוליגנים האלה עשו.‬
‫צריך לצפות שיבהילו אותך פה ושם.‬ ‫פשוט ילדים מתנהגים כמו ילדים.‬
‫וואו, זה חתיכת תרמוס.‬ ‫-כן, זה הבייבי שלי.‬
‫אפשר לומר שזה תרמוס שוויצרי.‬ ‫הכנתי אותו כשהייתי בצופים.‬
‫אולי רכבת על האופניים מספיק ליום אחד.‬
‫מה דעתך שאקפיץ אותך הביתה?‬ ‫-לא תצטרך לנסוע רחוק,‬
‫כי אני גר ממש כאן.‬
‫הילדים שלך בטח עזרו לך עם כל זה.‬
‫כן, אין לי ילדים.‬ ‫ככל הידוע לי.‬
‫לא, בהחלט אין לי.‬
‫יש לי חברה.‬ ‫היא גרה בקנדה.‬
‫בחלק הצפוני. באונטריונטו.‬
‫אז בטח לא תצליח למצוא אותה שם.‬
‫תראה את החרציות הסגולות האלה.‬ ‫-אמא שתלה אותן.‬
‫ואי אפשר שלא לאהוב‬ ‫את רוח הרפאים המיושנת שתלית שם.‬
‫כן.‬
‫רוח רפאים מפחידה. כן.‬
‫ונראה שאנחנו שכנים.‬
‫כי בדיוק עברתי לשם הבוקר.‬
‫עברת לכאן?‬ ‫-אני וולטר למברט.‬
‫יובי דובואה.‬
‫נעים מאוד, יובי.‬ ‫אני אגיד לך מה.‬
‫אני אזמין אותך ואת אמא לארוחת ערב‬ ‫ברגע שהמטבח שלי יהיה מוכן,‬
‫כי אני מכין את הצ'ילי קון קרנה‬ ‫הכי טוב ממזרח להרי הרוקי.‬
‫הבטן שלי הרגע אמרה "כן" בשביל שנינו.‬
‫והישבן שלך הרגע פינה קצת מקום.‬
‫זה כנראה השתחרר ממני עם הנחיתה.‬
‫זה בסדר. זה טבעי.‬ ‫-נכון.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫בכל מקרה, שמור על עצמך, יובי. בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-ושיהיה לך האלווין שמח.‬
‫אה, ויובי.‬
‫אם אי פעם תשמע מהומה מהבית שלי,‬ ‫אין מה לדאוג.‬
‫אז אתה לא צריך לבוא ולבדוק אם אני בסדר‬ ‫או משהו כזה.‬
‫למען האמת, חשוב שלא תבוא.‬
‫כמובן, מר למברט.‬
‫וולטר.‬
‫היי, אני בבית.‬
‫השלד הארור הזה הבהיל אותך שוב, יובי?‬
‫לא! רק התאמנתי על הצעקות שלי, אמא.‬ ‫הכול טוב.‬
‫שתהיה לי בריא.‬
‫העיירה הזאת עושה אותך כל כך חרדתי.‬
‫- תורמת בונרים -‬
‫זה פשוט שובר את לבי.‬
‫אני בסדר. זאת חולצה חדשה?‬
‫גברת בנרג'י ואני‬ ‫הלכנו לחנות היד שנייה היום.‬
‫נחש כמה? חמישים סנט!‬
‫"תורמת בונרים"?‬ ‫מה זה אומר בכלל?‬
‫ובכן, אני חושבת ש"בונר"‬ ‫היא מילה נרדפת ל"טעות".‬
‫נגיד, עשיתי בונר גדול בשיעור מתמטיקה.‬
‫אז אולי "תורמת בונרים"‬ ‫אומר שאני תורמת טעויות.‬
‫זה הגיוני.‬
‫פגשתי את הבחור שעבר‬ ‫לבית של משפחת אנדרסון לידינו.‬
‫וולטר למברט. הוא נראה כמו איש טוב.‬
‫זה נחמד.‬
‫כן.‬ ‫-קצת שיפור בהשוואה לאנדרסונים.‬
‫איך שהם היו זורקים עליך חזיזים.‬
‫לא. אלה היו האפשטינים.‬
‫האנדרסונים היו זורקים אשפה‬ ‫לתוך חלון חדר השינה שלי.‬
‫טוב, מי היה רודף אחריך בחצר עם מחבט טניס?‬
‫זה היה אבא.‬
‫שינוח על משכבו בשלום.‬
‫בטח.‬ ‫-העוגיות מוכנות.‬
‫רוצה לעזור לי לזגג אותן?‬
‫אני יכול ללקק את הכפית או…‬ ‫-עשינו עסק!‬
‫טוב.‬
‫עכשיו, אני יודעת שהאלווין‬ ‫מיוחד מאוד בשבילך, מתוק שלי.‬
‫זה החג האהוב עליך‬ ‫עוד מאז שהיית פצפון.‬
‫טוב, אנחנו יהודים, אז זה מוציא מהמשוואה‬ ‫את חג המולד ואת חג הפסחא‬
‫ואת יום רביעי של האפר.‬
‫ואני כל כך גאה בך על כל המאמץ שאתה עושה‬
‫כדי להבטיח שהאלווין‬ ‫בטוח ומהנה בשביל כולם בעיירה הזאת.‬
‫אני מרגיש שמגיע "אבל" גדול.‬
‫אבל…‬ ‫-טוב.‬
‫העיירה הזאת מלאה בבריונים עכשיו‬ ‫כמו שהייתה במאה ה-16.‬
‫אתה צריך ללמוד להגן על עצמך.‬
‫אני פשוט נבהל.‬
‫אני יודעת.‬
‫כולנו נבהלים.‬
‫אבל השנה תצטרך למצוא את האומץ הזה‬ ‫שנמצא עמוק בתוכך.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫- בית ספר תיכון סיילם -‬ ‫- ספר מחזור שנת 1984 -‬
‫הימים הטובים.‬
‫כשבריוני העיירה היו זורקים רק תפוחי בר.‬
‫- הספורטאי הטוב ביותר -‬ ‫- סטיב דאוני -‬
‫השוטר סטיב. תמיד היה לך מזל.‬
‫"הכי הרבה סיכויים שיתחתן עם הכרית שלו".‬ ‫אני עדיין לא מבין מה זה אומר.‬
‫"הכי חברותית".‬
‫"הכי פופולרית".‬
‫"הכי יפה".‬
‫השלושער של התיכון.‬
‫לא יכול היה לקרות לאישה נחמדה יותר.‬
‫- הזוג הכי חמוד-‬ ‫- ויולט ולנטיין וסטיב דאוני -‬
‫אולי אם לא הייתי כזה פחדן כמו שאמא אומרת,‬
‫הייתי מזמין אותך לצאת איתי.‬
‫והזוג הכי חמוד היו ויולט ויובי.‬
‫מפלצת!‬
‫יובי, מה זה היה?‬
‫סליחה, אמא!‬ ‫אני אנקה את זה.‬
‫עשית בלגן?‬
‫אמרתי שאני אנקה את זה!‬ ‫זה לא משהו רציני!‬
‫מה אתה מנקה?‬ ‫הייתה לך תאונה?‬
‫לא! זאת לא הייתה תאונה.‬
‫זה היה בכוונה?‬
‫אמא!‬
‫- הרטמן, ריצ'רד -‬
‫טוב, ילדים,‬ ‫אתם לא יכולים לאכול סוכריות לארוחת בוקר,‬
‫אבל אתם יכולים לפזר קצת על הדגנים שלכם.‬
‫יש!‬ ‫-יש!‬
‫- בוקר טוב, בוסטון -‬ ‫- הדרך הכי טובה להתחיל את היום -‬
‫ברוכים השבים.‬ ‫אתם צופים ב"בוקר טוב, בוסטון".‬
‫והיום ה-31 באוקטובר,‬ ‫יום מיוחד ברחבי המדינה,‬
‫אבל במיוחד בסיילם,‬ ‫בירת האלווין הלא רשמית של אמריקה.‬
‫והולך להיות יום נהדר בסיילם.‬ ‫נכון, ג'נה תומאס?‬
‫כן, ארין.‬ ‫יום בהיר ונעים עם 16 מעלות.‬
‫בדיוק בשביל לצאת לתעלול או ממתק‬ ‫וכל הדברים המפחידים.‬
‫לכו לקחת את הממתקים האלה, ילדים.‬
‫ועכשיו, טרייסי פיליפס מ"בוקר טוב, בוסטון"‬ ‫בשידור חי עם ראש העיר של סיילם,‬
‫דיוויד בנסון, ו…‬ ‫טרייסי, גם את התחפשת להארלי קווין?‬
‫ברור, ארין.‬
‫יש רק יום אחד בשנה‬ ‫שבו את יכולה להראות לאקס שלך מה הוא מפסיד.‬
‫היי!‬
‫ועוד איך.‬
‫כן!‬
‫אז ראש העיר בנסון,‬ ‫השמש שוקעת בעוד שמונה שעות קצרות,‬
‫אבל ההכנות המפחידות כאן בעיצומן.‬
‫אכן כן, טרייסי.‬
‫כפי שאתם רואים, אנחנו כבר מכינים‬ ‫את מצעד האלווין המפורסם שלנו.‬
‫וכמה רחובות מכאן יש יריד רחוב.‬
‫- הוא לא הולך ללקק את עצמו -‬
‫- גילחתי את הביצים שלי בשביל זה? -‬
‫ואתם מצפים לקהל גדול הערב.‬
‫אנחנו מצפים ליותר מ-70,000 מבקרים‬ ‫בסיילם הערב.‬
‫טוב, אני יודעת איפה אני הולכת להיות הלילה.‬ ‫מדווחת מסיילם, טרייסי פיליפס.‬
‫בחזרה אלייך, ארין.‬
‫ככה מצאת אותו?‬ ‫-כן.‬
‫ואני התכוונתי לקחת את פינאט המסכן‬
‫לקרנבל האלווין הלילה לפינת הליטוף.‬
‫אבל איזה ילד ירצה ללטף חזיר שנראה ככה?‬
‫שמעת משהו או ראית משהו יוצא דופן‬ ‫אתמול בלילה?‬
‫טוב, התעוררתי כי החיות נשמעו נסערות,‬
‫ואז שמעתי את פינאט המסכן צורח צרחה נוראית.‬
‫צורח כאילו הוא קורא לאבא שלו!‬
‫אתה יודע מה אני חושבת שעשה את זה?‬
‫איש זאב.‬
‫אני חושב שאת רואה לאחרונה‬ ‫יותר מדי סרטי אימה, לואיז.‬
‫ואני חושבת שאתה אוכל לאחרונה‬ ‫יותר מדי מהחננה שלך, דן.‬
‫לפחות אמא שלי לא מסריחה‬ ‫את השירותים עד כדי כך‬
‫שאנחנו צריכים להיפטר מווילון המקלחת.‬
‫אתה מתכוון לפתוח את העניין עם אמא שלי‬ ‫מול המשטרה?‬
‫אף אחד לא מדבר על האמא הדבה שלך.‬
‫היא נכנסה הביתה ושברה את כל הרהיטים.‬
‫אמא שלי לא הייתה שוברת את הרהיטים‬ ‫אם לא היית קונה את החרא הזול הזה מאיקאה‬
‫ומרכיבה אותו עם סכין חמאה.‬
‫אם היה לי גבר אמיתי‬ ‫לא הייתי צריכה לעשות את זה בעצמי, נכון?‬
‫פינאט מת!‬
‫אנחנו הולכים לאכול את פינאט הלילה!‬
‫- מוזיאון המכשפות של סיילם -‬
‫תראי את החנונים האלה.‬
‫לא ייאמן. אפשר להגיד עליי הרבה דברים,‬ ‫בחיים לא הייתי חנון.‬
‫היי, חצ'קונים!‬
‫דובי!‬
‫דובי? מי זה דובי?‬
‫זה אתה, דובי.‬ ‫לנדולפה קרא לך ככה אתמול.‬
‫קורע.‬
‫אדוני השרת, איזה בחור שיכור‬ ‫בתחפושת של קפטן תחתונים‬
‫הקיא עכשיו במוצג הכלא.‬
‫זה הסימן שלי.‬ ‫תתקשרי אליי אם את מרגישה בודדה, ויולט.‬
‫אל תתקשר אליי.‬
‫לא תכננתי להתקשר. היי, דוט.‬
‫אז ראיתי שיש תורים ענקיים בכניסה.‬
‫הרשיתי לעצמי להדפיס‬ ‫כמה תפזורות של האלווין.‬
‫את יכולה לחלק אותן לילדים.‬
‫להעסיק אותם בזמן ההמתנה.‬
‫יובי, כמה מקסים.‬
‫תודה רבה.‬
‫כמובן.‬
‫אז, ויולט ולנטיין.‬
‫טוב לראות אותך. האלווין שמח.‬
‫תודה.‬ ‫-מה מביא אותך לכאן?‬
‫אני מלווה בטיול של הבת שלי.‬
‫היא שם. דניאל!‬
‫תגידי שלום ליובי.‬
‫היי, יובי. איפה אתה לומד?‬
‫לא. הוא מבוגר.‬ ‫אני מכירה אותו מהגן.‬
‫כן. היינו ביחד בשיעור של גברת קולסטיס.‬
‫נכון.‬ ‫-היית הילדה הראשונה שעשתה עגילים.‬
‫נכון.‬
‫סליחה. חשבתי שאתה ילד בגלל התרמוס.‬
‫למה? רוצה מרק?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-החברות שלך?‬
‫בסדר. הוא כאן אם תרצו.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-מה הקטע?‬
‫איזו בחורה נחמדה.‬ ‫אני זוכר שאימצת בן שהגיע מאומנה.‬
‫כן. יש לי עכשיו גם שתי בנות אומנה.‬
‫זה ראוי לשבח.‬
‫לדאוג לקהילה. זה חשוב.‬
‫כמובן.‬ ‫זאת סבתא רבתא רבתא רבתא רבתא רבתא שלי.‬
‫היא ראתה דברים רעים קורים,‬ ‫אבל היא השמיעה את קולה.‬
‫אמרה שאין דבר כזה מכשפות.‬
‫אמיצה מאוד.‬ ‫-כן, אולי יותר מדי.‬
‫כי הם קראו לה מכשפה‬ ‫והיא גמרה כמו הברנש הזה.‬
‫דייב המתנדנד המסכן.‬
‫אלוהים, אני אוהבת איך שאתה מנסח דברים.‬
‫טוב.‬
‫אז מה איתך ועם השוטר סטיב?‬ ‫ראיתי אותו אתמול בניידת שלו.‬
‫דיברנו על ענייני עבודה.‬ ‫את יודעת, קוד 104, 105. דברים כאלה.‬
‫טוב, מאחר שאנחנו גרושים כבר ארבע שנים,‬
‫אני לא ממש יודעת מה שלומו.‬ ‫-אל תאבדי אמונה.‬
‫אתם תעברו את התקופה הקשה הזאת.‬
‫שמעת על משפחת אנדרסון?‬
‫פגשתי את הבחור שעבר לבית שלהם.‬ ‫אדם בשם וולטר למברט.‬
‫נראה כמו בחור הגון.‬
‫וולטר למברט?‬ ‫-כן.‬
‫יש וולטר למברט שקבור ממש ליד סבא שלי‬ ‫בבית הקברות ברחוב פיין.‬
‫טוב.‬
‫אני זוכרת את השם הזה רק כי יש משהו מוזר‬ ‫במצבה שלו.‬
‫מאיזו בחינה?‬ ‫-אני מכירה אותך, יובי דובואה.‬
‫אתה תראה.‬
‫טוב.‬
‫"האם ידעת שאתה הגיבור שלי?‬
‫וכל מה שהייתי רוצה להיות?‬
‫יכולתי לעוף גבוה יותר מנשר"…‬
‫- פאזי וואזי, אב אהוב, 1633-1688 -‬ ‫- אן, אם אהובה, 1638-1699 -‬
‫"האם ידעת שאתה הגיבור שלי?‬
‫אתה כל מה שהייתי רוצה להיות‬
‫יכולתי לעוף גבוה יותר…"‬
‫- וולטר למברט -‬ ‫- בן -‬
‫מה הטיפש הזה עושה כאן?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אתה רוצה שאכסח לו את הצורה, אבי?‬ ‫-עוד לא. אבל תישאר קרוב.‬
‫תם הטקס.‬
‫המשפחה הזמינה את כולכם לארוחת צהריים.‬
‫ארוחת צהריים ב"קפטנס טייבל"‬ ‫ברחוב פוסטר. תודה.‬
‫- וולטר למברט, בן -‬ ‫- 1661 -‬
‫הוא לא מת?‬
‫בובי! מה אתה עושה?‬
‫כלום. מה אתה עושה?‬
‫אני עורך לוויה.‬
‫בהאלווין?‬
‫אנשים מתים כל יום, טמבל.‬ ‫הם לא מדלגים על חגים.‬
‫אפילו באחד באפריל?‬ ‫-סתום את הפה.‬
‫ואם שוב תלכלך את נעלי הלוויה הטובות שלי,‬
‫אני אקבור אחת בתחת שלך.‬
‫טוב. רוצה מרק?‬
‫לא, אני לא רוצה מ…‬
‫זה טוב בשביל לשטוף את העפר.‬ ‫-תני לי לעזור לך.‬
‫זאת…‬
‫תנחומיי, דרך אגב.‬
‫ואהבתי את תחפושת המכשפה הרעה.‬ ‫זה קלאסי.‬
‫זאת לא תחפושת.‬
‫לא תחפושת? טוב.‬ ‫בונר שלי.‬
‫למה הוא מדבר על הבונר שלו?‬
‫שלום, יובס. מה עשית?‬
‫נראה לי שכלום.‬
‫דרך אגב, רציתי לומר שאני מצטער‬
‫על איך שהתנהגתי אתמול בדלפק המעדנייה.‬
‫אבא שלי, אתה יודע, הוא מת במפתיע,‬ ‫ופשוט לא הייתי עצמי בימים האחרונים.‬
‫זאת הלוויה של אבא שלך?‬ ‫אני כל כך מצטער. אני לא…‬
‫אבא שלי נפטר לפני כמה שנים.‬
‫זה כואב מאוד. זה…‬
‫עליות ומורדות, מבחינה רגשית.‬ ‫-כן. אבא שלי היה אדם רציני.‬
‫הוא עבד קשה כל יום בחייו.‬
‫אבל הוא אהב לצחוק.‬ ‫-טוב.‬
‫ואני יודע שזה היה קורע אותו.‬
‫תיהנה, דובי.‬
‫אמא! הוא אידיוטה, דיפצ'נט!‬
‫לא מכבד?‬
‫לא, זה טוב.‬
‫אנחנו רוצים שהוא יהיה בבור.‬
‫אלוהים היה רוצה את זה.‬
‫יש מישהו כאן למטה!‬
‫המתים מדברים.‬
‫המרק שלי!‬
‫עוד לא חשוך כאן בסיילם,‬
‫אבל מתחילים להרגיש‬ ‫את האווירה המפחידה, מותק.‬
‫אנחנו נעבור את זה ביחד כאן ב…‬
‫דאבליו-טי-סי-אייץ'.‬
‫הזמן להאלווין.‬
‫מר למברט.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫יובי. כן.‬
‫אני…‬
‫אתמול בלילה חשבתי שהרגשתי רוח קטנה, אז…‬
‫כן, הרוח של אוקטובר…‬ ‫היא באה אליך בהפתעה.‬
‫בהחלט.‬
‫תגיד, מר למברט.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫אתה מתכוון בשנות אדם?‬
‫כן.‬
‫אני לא מאמין במעקב אחר הדברים האלה, יובי.‬
‫אתה יודע, הגיל הוא רק מצב נפשי.‬
‫לכן שיחקתי מחבואים עד גיל 25.‬
‫יובי דובואה.‬
‫- האלווין שמח -‬
‫אני לא מאמינה שסוף סוף הגיע האלווין.‬
‫ההורים שלי קנו לי שמלת נסיכה מלכותית‬ ‫מהחנות של דיסני.‬
‫קוקי, למה את מתחפשת?‬ ‫-רובוט.‬
‫כדאי לך להתחפש לילדה שאפילו לא יודעת‬ ‫מי ההורים האמיתיים שלה.‬
‫אה, זה מי שאת בכל יום.‬
‫אודויל.‬
‫כן, גברת טיילור?‬
‫אולי כדאי לך להתחפש לקיא של כלב‬ ‫עם פרצוף תחת ושיער ג'ינג'י‬
‫שקורא ברמה של כיתה ב' למרות שהוא בן 11.‬
‫שימו לב, תלמידי כיתות א' עד ו'.‬
‫יש לנו היום הצגה מיוחדת במקום הפסקה.‬
‫הוא הגיע שוב לדבר על בטיחות בהאלווין,‬
‫המתנדב הרשמי והעוזר בהאלווין,‬
‫יוברט דובואה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אלה כתמי פיפי?‬
‫שלום, בית ספר יסודי וובסטר.‬
‫אני לא רוח רפאים,‬ ‫אבל אני משחק אחת כזאת בטלוויזיה.‬
‫סתם צוחק.‬
‫קוראים לי יובי דובואה,‬ ‫ואני כאן לומר לכם שהאלווין זה כיף,‬
‫אבל אנחנו חייבים להתרחק מאזור הסכנה.‬
‫היי!‬
‫תנו לו לדבר. הוא בן אדם!‬
‫תודה, אדוני.‬ ‫אני רוצה להחליף עם כולכם מילה.‬
‫והמילה הזאת היא…‬
‫רו… רוח רפאים?‬
‫רוח רפאים. מפחיד.‬ ‫אבל גם המפתח לבטיחות בהאלווין.‬
‫האות ר'.‬
‫מה לדעתכם המשמעות של הר'?‬ ‫-"רק לך כבר"?‬
‫לא. "רצון לתת".‬
‫לתת לאלה שלא שפר עליהם גורלם.‬ ‫מישהו יודע מה זה אומר?‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-זה אומר מישהו שזקוק לעזרה.‬
‫טוב מאוד. מה שמך?‬
‫קוקי.‬ ‫-טוב, את בחורה חכמה.‬
‫כשהייתי צעיר, הייתי בונה מגדל‬ ‫מכל הממתקים שלי.‬
‫וכל הממתקים שהיו חלק מהמגדל‬ ‫לפני שהוא התמוטט,‬
‫הייתי שומר לעצמי.‬
‫את שאריות הממתקים‬ ‫הייתי תורם לבית המחסה למחוסרי בית.‬
‫שם אתה גר?‬
‫טוב, בן…‬
‫שרפו אותו!‬
‫אני מצטער, בן. אני רק…‬
‫בבקשה אל תבכה.‬
‫אני מרחמת עליו.‬
‫כן. לא, מותק.‬ ‫הוא היה צריך לעוף מפה מזמן.‬
‫נגמר לנו האוכל, אני מניח. כן?‬
‫היי. מה אפשר להביא לכם?‬
‫היי. אפשר לקבל קפה שחור?‬
‫קפה?‬
‫לא שוקו חם?‬ ‫-אני כבר לא שותה שוקו חם.‬
‫שתית שוקו חם הבוקר.‬ ‫-הפסקתי.‬
‫טוב. אני אצטרך לראות תעודה מזהה, חמשוש.‬
‫תעודה מזהה?‬ ‫אני לא…‬
‫אני צוחקת. קפה שחור אחד.‬
‫אז איך ידעת שאני חמשוש?‬
‫אני רואה אותך במסדרונות‬
‫וזה די ברור.‬ ‫מה אתם עושים בהאלווין?‬
‫אני לוקח את האחיות שלי‬ ‫לסיבוב תעלול או ממתק.‬
‫ואמא שלי בעבודה,‬ ‫אז אני מנהל את הבית כשהיא לא נמצאת.‬
‫אז אתה לא בא למסיבה?‬ ‫-כן, אני בא.‬
‫איזו מסיבה?‬ ‫-קפה שחור גברי אחד.‬
‫זה אני.‬
‫באסם הגדול בפרדס של וואלאס.‬ ‫מגיעים בעיקר שביעיסטים ושמיניסטים.‬
‫כן. טוב, אולי אחרי שאמא שלי תחזור הביתה,‬ ‫אני אנסה לקפוץ לשם.‬
‫תשקיע בניסיון.‬
‫פתאום נהיית מגניב?‬
‫סליחה, חמשוש.‬
‫מייקל מונדי אין דה האוס!‬
‫זה בא והולך.‬
‫טוב, מכשפות ומכשפים,‬ ‫אור היום דועך,‬
‫ואתם יודעים מה זה אומר.‬ ‫האלווין הגיע לסיילם.‬
‫עכשיו, יש לנו חבר ותיק על הקו, יובי דובי.‬
‫היי, אני…‬ ‫אני רוצה לבקש בקשה, בבקשה?‬
‫אם תוכלו להשמיע את שיר הנושא‬
‫מהסרט "מכסחי השדים"‬ ‫של ריי פרקר ג'וניור.‬
‫יובי, אתה צריך להנמיך את הרדיו.‬
‫כבר דיברנו על זה.‬ ‫-אני כל הזמן שומע את עצמי.‬
‫יובי!‬ ‫-טוב, זהו.‬
‫תודה, אורורה.‬
‫תנמיך את הרדיו.‬
‫מי זה?‬
‫פשוט תנתק את הטלפון.‬ ‫-בבקשה תפסיק.‬
‫זה לא מצחיק.‬ ‫-הכול בסדר, מותק, טוב?‬
‫תודה שהתקשרת.‬ ‫-לך לעזאזל, ידידי.‬
‫האיש הזה ברדיו נשמע כמו הבחור שדיבר איתנו‬ ‫היום בקפיטריה.‬
‫יובי דובואה עשה לכם‬ ‫שיחת בטיחות בהאלווין?‬
‫נראה לי. הוא בחור טוב?‬
‫כי כל בית הספר זרק עליו אוכל וחפצים חדים.‬
‫יובי דובואה הוא כנראה‬ ‫הבחור הכי נחמד בעיירה הזאת.‬
‫הוא מוצא חן בעינייך?‬
‫לא. הוא… את יודעת, פשוט…‬
‫הוא הכי נחמד.‬ ‫-כבר אמרת את זה.‬
‫טוב, תאמין לי. חשוב להיות נחמד.‬
‫- האלופין שמח -‬
‫הלילה הכי מפחיד בשנה הגיע, ילדודס.‬
‫הולך להיות ירח מלא,‬ ‫אז המפלצות יסתובבו בחוץ.‬
‫אני מקווה שעשיתם את כל ההכנות הדרושות.‬
‫- הייתי נותן בזה -‬
‫ושבחרתם את התחפושות שלכם.‬
‫ותיזהרו מכל הדברים המפחידים‬
‫שיפחידו אתכם עד העצם.‬
‫- פקח -‬
‫יובי. אל תצא לשם הלילה.‬
‫- אם אתם מצליחים לקרוא את זה‬ ‫אתם בטווח הפלוצים -‬
‫יש לי תחושה שמשהו הולך לקרות.‬
‫יש לך תחושה כזאת‬ ‫בכל פעם שאני יוצא מהבית, אמא.‬
‫אבל סיילם זקוקה לי.‬
‫תקשיב לי.‬ ‫הגיע הזמן לדאוג לעצמך.‬
‫יוברט שוברט דובואה, אתה שומע אותי?‬
‫כל השכונה תשמע אותך, אמא.‬ ‫את ממש צועקת.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫ילד מתוק שלי.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫תפתחי את הדלת אם זה ילד‬ ‫שרוצה תעלול או ממתק.‬
‫אחרת, פשוט תישארי בבית, אמא.‬
‫אז הלכת לך עם בוא הירח המלא, אלוהים?‬
‫התחלנו.‬
‫תיזהרו, חבר'ה! בטיחות קודמת לכול!‬
‫תחפושות נהדרות, חבר'ה.‬ ‫-מה שתגיד.‬
‫טוב, לא במשמרת שלי, מר ויסקרס.‬
‫היי, דובי! תחזיר לי את החתול שלי!‬
‫בחיי, הכינוי הזה התפשט מהר‬ ‫כמו אש בשדה קוצים.‬
‫היי, קארן.‬
‫מה דעתך להודות לאיש?‬
‫היי, ויולט.‬
‫עכשיו אימצת גם את הזומבי המגמגם הזה?‬
‫בהצלחה!‬
‫את רוצה שאצא מהמכונית הזאת‬ ‫וארביץ לך עם החתול המכוער הזה?‬
‫כי את יודעת שאני לגמרי מסוגלת.‬
‫לא.‬
‫ויולט ולנטיין.‬ ‫איזו הפתעה נעימה.‬
‫איך נהיית כזה קשוח?‬
‫כן, אתה, יובי. אתה סוס הרבעה.‬
‫את הכי חברותית, הכי פופולרית והכי יפה.‬
‫מה?‬
‫תהיתי, ויולט,‬ ‫את חושבת שנוכל אולי…‬
‫אולי מתישהו את ואני נוכל…‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫שום דבר.‬
‫טוב.‬ ‫טוב, אני יודעת שזה הערב הגדול שלך, יובי.‬
‫אז אם נגמר לך המרק ואתה צריך מילוי,‬ ‫פשוט תקפוץ למסעדה.‬
‫אני עובדת כל הלילה, טוב?‬
‫בסדר גמור.‬
‫טוב.‬
‫אני א-מינית,‬ ‫אבל הבחורה הזאת מחרמנת אותי רצח.‬
‫לכי.‬
‫לכי לקחת ממתקים, מותק.‬
‫- הייתי חייב לצאת.‬ ‫בבקשה פשוט קחו ממתק אחד! האלווין שמח! -‬
‫טוב.‬
‫אני אעצור אותך שם, גברתי הצעירה.‬
‫חלק מהכיף של האלווין‬ ‫הוא הדרכים שלו ללמד אותנו שיעורים לחיים.‬
‫לסמוך על מערכת הכבוד.‬ ‫-שלום!‬
‫הצילו!‬
‫טיפשון!‬
‫סקובי דובואה מטפל בעניינים!‬
‫מר הנסי. איך בית הספר של שעות הערב?‬
‫נשרתי לפני שלוש שנים. שתוק.‬
‫היי, דיוויד. היי, טרייסי.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫יובי, אבנט נחמד יש לך שם.‬ ‫מה זה, פקח?‬
‫על מה אתה מפקח?‬
‫בגדול, מוודא שמירה על כללי הנימוסין‬ ‫של איסוף ממתקים מדלת לדלת.‬
‫כמתנדב מיומן,‬ ‫התבקשתי לבצע בדיקות נקודתיות.‬
‫מי ביקש ממך?‬ ‫-כן.‬
‫כי נראה שהכנת את האבנט הזה‬ ‫מאחד הצעיפים של אמא שלך.‬
‫המשפחה שלי היא חלק מסיילם‬ ‫עוד מאז ציד המכשפות.‬
‫אז אני יודע איך זה‬ ‫כשהכיף המפחיד יוצא מכלל שליטה.‬
‫אני מצטער.‬
‫היה לי סיוט שאני מדבר עם אידיוט.‬
‫יש לי סיוט על התסרוקת שלך.‬
‫קדימה, מותק.‬ ‫-קדימה, מותק.‬
‫לילה טוב. בבקשה תשאירי את רשתות הדיג‬ ‫לדיג בשנה הבאה.‬
‫אתה יודע איזה כיף מפחיד באמת יוצא משליטה?‬
‫הבית של השכן החדש שלך.‬
‫שמעתי רעשים מוזרים כשעברתי לידו.‬
‫רעשים, מה?‬ ‫-כן.‬
‫בוא ננסה להבין מה זה היה.‬ ‫זה נשמע ככה?‬
‫זה נשמע כמו חמור. לא.‬ ‫-אולי…‬
‫לא.‬
‫אני לא יודע. זה היה רעש!‬
‫טוב?‬ ‫-כן.‬
‫למה שלא תלך לבדוק מה זה?‬ ‫-אני על זה.‬
‫מר למברט?‬
‫שלום?‬
‫מר למ…‬
‫למה?‬
‫מה לעז…‬
‫יש לך כלב, מר למברט?‬
‫יש לך כלב גדול, מר למברט?‬
‫מר למברט.‬
‫אני יודע שאמרת שאם יש מהומה,‬ ‫אני צריך להתעלם ממנה.‬
‫אבל הייתה מהומה, ולא התעלמתי ממנה. ו…‬
‫זאת הייתה הצואה שלך על העיתון,‬ ‫מר למברט?‬
‫וולטר.‬
‫האלווין בטוח, מר…‬
‫וולטר.‬
‫תראו, אני יודע שזה היה רק חזיר.‬
‫פינאט לא היה רק חזיר, אדוני השוטר.‬ ‫הוא היה החבר הכי טוב שלי.‬
‫חשבתי שאני החברה הכי טובה שלך.‬
‫זה מה שאני חושב.‬ ‫השם ריצ'י הרטמן אומר לכם משהו?‬
‫ריצ'י הרטמן?‬
‫כולם יודעים מי זה.‬
‫אני לא. מי זה? אחד מהחברים שלך?‬
‫אתה מקנא עכשיו?‬
‫למה שלא תלך להתכרבל‬ ‫עם החבר הכי טוב שלך, פינאט?‬
‫רואה את זה, אדוני השוטר?‬
‫אני רוצה להגיש תלונה.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫ואני רוצה להגיש את הפרצוף שלך‬ ‫לרדיאטור הזה!‬
‫השוטר סטיב!‬ ‫-אני מצטער, חבר.‬
‫החבילה הצליחה לעבור אותי.‬ ‫הוא נע במהירות שמאלה.‬
‫טוב, איך החבילה בכלל ידעה שאני כאן?‬
‫טוב, זה חלון זכוכית.‬ ‫החבילה ראתה אותך.‬
‫כן, אבל יכולת להגיד‬ ‫לחבילה שאני בובת ראווה או משהו.‬
‫אתה יודע מה? אתה צודק לגמרי.‬ ‫-מה זאת החבילה הזאת שהם מדברים עליה?‬
‫טעות שלי.‬ ‫-נראה לי שהם מדברים על הבחור הזה.‬
‫דובי?‬
‫אני לא יודע איך קוראים לו.‬ ‫האידיוט המטופש מהמעדנייה בסופרמרקט.‬
‫דן, לואיז,‬ ‫בואו נדחה את הדיון הזה כרגע, טוב?‬
‫המשך יבוא, אני מניח.‬ ‫-אתה מניח!‬
‫הלוואי שהיו תוקפים אותך עם סכין‬ ‫ולא את פינאט!‬
‫שמעת את זה? אפשר לשאול את האקדח שלך?‬
‫אני מבטיח שתוכל לעצור אותי מיד אחר כך.‬
‫אני אחתוך את השמוליק שלך.‬ ‫זה מה שאני צריכה לעשות.‬
‫השוטר סטיב, ראיתי את השכ…‬ ‫-לא אכפת לי. שב.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫יובי, כמה זמן אתה גר בסיילם?‬
‫כל חיי.‬
‫עכשיו, הבאת לתשומת ליבנו‬ ‫הרבה מקרים של התנהגות בלתי חוקית‬
‫לאורך השנים.‬
‫מישהו הכניס חזיז לתיבת הדואר שלי.‬
‫יש חיתול באמצע הבריכה של דורי.‬
‫יש מכונית משפחתית מוזרה במרכז לקשיש.‬
‫מוכרים בסופרמרקט בייקון פג תוקף.‬
‫ג'נט מהספריה מתנהגת מוזר לאחרונה.‬
‫שמעתי קול מהביוב.‬
‫אני מצטער. לא זיהיתי אותו.‬
‫כוח ההתבוננות, היכולת להיטמע.‬
‫ככה הייתי מסכם אותך, יובי.‬
‫טוב, סטיבן, בוא נדבר דוגרי.‬
‫אפשר?‬
‫נשארו לי רק שלושים.‬
‫טוב.‬
‫פעם שמעת על יס"ם?‬
‫אין לי אינטרנט,‬ ‫אז אני לא מעודכן בראשי התיבות החדשים.‬
‫האר את עיניי.‬
‫יס"ם זה ראשי תיבות‬ ‫של "יחידה סמויה מסייעת".‬
‫עכשיו, לפני שאתה מתרגש יותר מדי,‬
‫תן לי לומר לך מה כלול בזה, טוב?‬
‫דבר ראשון, אין משכורת.‬
‫אין תג.‬
‫אנחנו לא יכולים‬ ‫להכיר בך באופן רשמי בשום צורה ואופן. ו…‬
‫והדבר הכי חשוב‬
‫הוא שאסור שאף אחד אף פעם יראה אותך‬ ‫מדבר איתי או עם כל שוטר אחר במקום הזה.‬
‫שאלה. איך אוכל להעביר לך את המידע?‬
‫פשוט תנהל יומן. יומן מפורט מאוד.‬
‫ותשלשל פנימה את היומן הזה, כאן.‬
‫לתוך פח הזבל ממש מחוץ לבניין העירייה.‬
‫אז לשלשל בתוך פח זבל?‬
‫טוב, פח הזבל הזה, הוא נמצא תחת בקרה.‬ ‫עשרים וארבע-שבע.‬
‫אז כל מידע שיש לך, הוא יגיע אלינו.‬ ‫אנחנו נדע עליו.‬
‫הגיוני.‬ ‫-כן.‬
‫אבל זכור, אסור לך ליצור איתנו קשר,‬ ‫לא משנה כמה חמור מצב החירום.‬
‫כן, שמעתי אותך בפעם הראשונה.‬
‫כן. אמרתי את זה פעמיים כי זה חשוב.‬
‫הבנתי.‬ ‫-אז אתה מוכן להצטרף לצוות?‬
‫תכניס אותי, המאמן. אני מוכן לשחק.‬
‫בסדר!‬
‫מושלם.‬
‫טומי, אני רוצה שאמא תביא חצי מהממתקים שלי‬ ‫לבית המחסה למחוסרי בית בבוקר.‬
‫אתה יכול להגיד לה כשהיא מגיעה הביתה?‬
‫טומי?‬
‫טומי!‬
‫טומי?‬
‫טומי, איפה אתה?‬
‫דניאל! אמא עוד לא בבית,‬ ‫ואני לא מוצאת את טומי. אני מפחדת.‬
‫בדקת במרתף?‬ ‫-בדקתי בכל מקום. הוא לא כאן.‬
‫את יודעת מה זה אומר?‬ ‫אח שלנו מאוהב.‬
‫"רוחות רפאים וגובלינים, מאוד מפחיד‬
‫גב של איש זאב הוא שעיר, כל אחד יעיד"‬
‫מה שלומנו, בנות?‬
‫הכול טוב, פרדי מרקורי.‬
‫כל כך מגניב שיש כאן חמשושיות.‬ ‫יבול חדש של שוות שאפשר להתחיל איתן.‬
‫היי! תירגע, מייקי.‬ ‫אחותי חמשושית.‬
‫אחי, בחיים לא הייתי חושב על אחותך‬ ‫בצורה הזאת.‬
‫אין לה אישיות ויש לה מצח שמנוני.‬
‫אתה חבר טוב, גבר.‬
‫היי.‬
‫לא ראיתי אותך לפני כמה שעות‬ ‫בסיבוב תעלול או ממתק ברחוב יוניון?‬
‫טוב, הייתי צריך ללוות‬ ‫את שתי האחיות החדשות שלי, זוכרת?‬
‫לא יודעת. אני חושבת שראיתי אותך‬ ‫מחזיק את השקית שלך פתוחה כדי לקבל ממתקים.‬
‫זה לא לעשות בייביסיטר,‬ ‫זה לבקש תעלול או ממתק.‬
‫אלוהים. אני יודע. זה כל כך פתטי.‬
‫זה לא פתטי.‬
‫אם הבאת לי חפיסת קיט קאט.‬
‫טוב, יש לי כמה.‬
‫"השטן‬
‫לרקוד עם השטן"‬
‫סליחה. מי שמעשן מתנוון.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-יש לי בעיה?‬
‫נראה לי שהבעיה היא שלך.‬
‫מה שלומנו, חבר'ה?‬
‫מה קורה, זקן?‬ ‫-יש לך תעודה מזהה בשביל המשקה הזה?‬
‫מה?‬ ‫-כן, לא במשמרת שלי.‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-זה לטובה.‬
‫ואני חושב שכדאי שנתייבש.‬ ‫בואו נפריד את זה.‬
‫תיזהר, כוח התחת.‬ ‫-אתה רוצה למות?‬
‫עדיין לא.‬
‫סליחה, סבא תרמוס,‬ ‫אתה צריך לעזוב את המסיבה עכשיו.‬
‫לעזוב רכוש ציבורי?‬ ‫אני לא רואה את זה קורה.‬
‫לך. או שאני ארביץ לך עם לום.‬
‫אתה והצבא של מי?‬
‫רק אני.‬
‫ואני.‬ ‫-ואני.‬
‫ואני.‬ ‫-ובהחלט אני.‬
‫בואו נהרוג אותו!‬ ‫-כן!‬
‫רגע! בסדר.‬
‫אני מבין שאולי הרחקתי לכת‬ ‫מעבר ליכולות הנפשיות של בני נוער שכמותכם‬
‫וזה בונר שלי.‬
‫אני לא חושבת שהוא יודע מה זה בונר.‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫כשהייתי בגילכם, עשיתי כמה בונרים ענקיים.‬
‫בונרים שהלוואי שיכולתי לחזור בהם.‬
‫תקשיב, תן לי התראה של דקה,‬
‫ואז תגיד לו שיש ילד שתקוע במבוך התירס.‬
‫ולמה אני עושה את זה?‬
‫כי אני הולך להבהיל לו את הצורה.‬
‫באמת? הוא נבהל בקלות?‬
‫כן.‬
‫אכן כן.‬
‫למען האמת, די נהניתי אתכם,‬ ‫אחרי הכול.‬
‫היה כיף. אני מקווה שנעשה את זה שוב‬ ‫בשנה הבאה. תנו צפירה, אל תזהמו את האווירה.‬
‫זה לא וודסי הינשוף?‬ ‫-לא, הוא היה של טוטסי פופס.‬
‫היי, מר דבילואה.‬
‫דובואה.‬ ‫-דובואה.‬
‫אני חושב שראיתי ילד קטן‬ ‫הולך לאיבוד במבוך התירס.‬
‫במה?‬
‫- מבוך התירס -‬
‫שמעתי אותו צורח "הצילו!"‬ ‫ואז הוא התחיל לבכות ו…‬
‫אלוהים, הוא רק ילד קטן!‬
‫טוב. תירגע.‬
‫אני חבר היס"ם.‬ ‫ההכשרה שלי הכינה אותי במיוחד לזה.‬
‫נראה לי שהצלחנו!‬
‫לעבוד על שובי דובואה.‬ ‫מסורת של סיילם.‬
‫סבתא שלי עשתה לו את הוודג'י הראשון שלו.‬
‫איזה חבורה של חארות.‬ ‫-שנלך להגיד לו שזאת מתיחה?‬
‫ידעתי שאתה מוצא חן בעיניי, חמשוש. קדימה.‬
‫סליחה, הזונה של פרנקנשטיין.‬ ‫כן, תודה.‬
‫אם אתה שומע אותי, בבקשה תשמיע צעקה‬ ‫כדי שאוכל להבין איפה אתה.‬
‫אל תפחד, פצפון.‬
‫השמיע קול!‬
‫יובי!‬
‫מר דובואה!‬
‫יובי!‬
‫הלו!‬
‫איפה אתה?‬ ‫-שנתפצל?‬
‫לא יודעת.‬ ‫זה נשמע כמו בונר גדול.‬
‫מה?‬ ‫-אני צוחקת.‬
‫יש שם מישהו? השמיע קול!‬
‫הלילה יהיו פחות משתי מעלות.‬
‫מערכת העצבים שלך לא תעמוד בזה.‬
‫ביגפוט לא היה עומד בזה.‬
‫מר דובואה? הלו!‬
‫היי, טומי, היי!‬
‫מר דובואה!‬
‫מה לעזאזל, מייק?‬ ‫למה שתעשה את זה?‬
‫היי, וואו! אני מצטער.‬ ‫באמת, לא יכולתי לעמוד בפיתוי.‬
‫זה לא היה מגניב, בנאדם.‬
‫היי, ילד הקפה.‬
‫אתה החמשוש הזה, נכון?‬
‫כן.‬
‫כן, טוב, ברוך הבא לקרב התיכון הראשון שלך.‬
‫טומי!‬
‫מייגן מקנלי, את אוהבת תלמידים צעירים?‬
‫זה כל כך חמוד.‬
‫הלו!‬
‫הקרב נגמר? ניצחתי?‬
‫כן, שברת לו את הצורה. קום.‬
‫יש שם מישהו? השמיע קול!‬
‫הצילו!‬
‫תישאר במקום! אני אמצא אותך!‬
‫לא אם אני אמצא אותך קודם!‬
‫קח אותי, רשע!‬ ‫רק אל תפגע בילד!‬
‫הצילו, יובי!‬
‫לא!‬
‫אבא? זה אתה?‬
‫אמא יודעת שאתה עדיין בחיים?‬
‫אתה עדיין כועס עליי?‬
‫לא. זה טומי, הבן של ויולט ולנטיין.‬
‫כן, ומייגן.‬ ‫אני עובדת בבית הקפה.‬
‫לפעמים אני נותנת לך מים חמים בחינם‬ ‫בשביל "נמס בכוס".‬
‫כן. אני מעריך את זה מאוד.‬
‫אני לוקח אותם בחינם‬ ‫כי אין לי כסף.‬
‫בכל אופן, באנו לכאן לומר לך שאין ילד אבוד.‬
‫אף אחד לא אבוד?‬
‫כן, זה רק מייק מונדי שמנסה למתוח אותך.‬
‫מתיחה? לא, ידעתי את זה.‬
‫אז אהבתי את התחפושות.‬
‫פח זבל?‬ ‫-כן. איש הפח.‬
‫וכיפה אדומה.‬
‫אם להיות כן, אולי זאת לא שנה טובה‬ ‫בשביל זה.‬
‫בינינו, יש איש זאב שמסתובב חופשי.‬
‫אז אולי כדאי שאכנס פנימה?‬
‫החלטה נבונה.‬
‫דרך אגב, אמא שלי דיברה עליך הערב.‬
‫אמא שלך דיברה עליי?‬
‫מה היא אמרה?‬
‫רק שאתה נחמד.‬
‫טוב, זה נכון.‬
‫כי אני לא הולך להגיד לה‬ ‫שאתה כאן משחק אותה רומיאו‬
‫במקום לשמור על שתי האחיות הקטנות שלך.‬
‫טוב, עכשיו לא נעים לי.‬ ‫-אני יודע שלא נעים לך.‬
‫כי יש לך לב גדול.‬ ‫-תודה.‬
‫אז אני אתן לשניכם ללכת בלעדיי.‬
‫אני אתן לכם פור, בשם הרומנטיקה.‬
‫טוב. קדימה, חבר'ה. שמרו על עצמכם.‬ ‫-תודה, מר דובואה.‬
‫האלווין שמח.‬ ‫-אני לא מסתכל, חבר'ה.‬
‫אותו תירס, שוב ושוב.‬
‫הייתי צריך ללכת עם האחרים,‬ ‫כי אין לי מושג איפה אני.‬
‫אז באתי משם.‬ ‫כבר הייתי שם.‬
‫אני לא מאמין שאין לי מצפן בתרמוס שלי.‬
‫הצילו!‬
‫מייקל מונדי.‬
‫הצילו!‬
‫תקשיב, אני אוהב תעלולים של האלווין‬ ‫כמו כל אחד אחר, אבל…‬
‫מה? מה אמרת?‬
‫מייקל? מייקל!‬
‫מה לעז…‬
‫- קריצ'ר דאבל פיצ'ר -‬
‫מה?‬
‫השעה 21:00 בסיילם,‬ ‫מה שאומר שכל אוספי הממתקים הקטנים‬
‫ספרו את סוכריות התירס שלהם‬ ‫ומתכוננים לשינה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אבל זה לא אומר שהכיף מפסיק בשביל כולנו.‬
‫- צריך לדבר -‬
‫יובי, אני לא יכול לעשות את זה.‬ ‫-מייקל מונדי נחטף.‬
‫מצאתי בזירה כרטיס לדרייב אין.‬
‫מצוין. תתחיל שם.‬
‫אז עכשיו הגיע הזמן שאנחנו, הילדים הגדולים,‬ ‫נעשה קצת מעשי קונדס אמיתיים.‬
‫- מסעדת בלאק קאט -‬
‫ותיזהרו. השקטים הם תמיד הכי שובבים.‬
‫ויולט, איפה היית, לעזאזל?‬ ‫אנחנו לא עומדים בקצב שם בחוץ.‬
‫טוב, דיברתי בטלפון עם חברת האשראי.‬
‫הם לא ידעו שיש לי הארכה.‬ ‫אני כל כך מצטערת, מר טייבק.‬
‫את יודעת בכמה חובות אשראי אני נמצא עכשיו?‬
‫זה לא מעניין אף אחד!‬
‫פשוט תעשי את העבודה שלך.‬ ‫אין הפסקות בהאלווין.‬
‫השיחה מועברת לתא הקולי…‬
‫היא לא עונה.‬
‫אל תדאגי, אנחנו נמצא את טומי.‬
‫- דרייב אין סיילם -‬ ‫- קריצ'ר דאבל פיצ'ר -‬
‫אני אבא שלך, ואני דורש קצת כבוד.‬
‫אתה מרותק לחצי השנה הקרובה.‬
‫חתיכת בן של…‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫אז פספסתי משהו?‬
‫כן, פספסת את החלק הכי טוב!‬
‫החלק הכי טוב הוא לבלות איתך לבד.‬
‫זה חרמן אותך?‬
‫איך מציצת אצבעות מזויפות אמורה לחרמן אותי?‬
‫טוב, דמייני שאלה האצבעות שלך.‬
‫אלה אצבעות של גברים.‬ ‫אתה אומר שיש לי אצבעות של גברים?‬
‫טוב, תראי, רק ניסיתי משהו, טוב?‬
‫משהו שונה.‬ ‫-אלוהים, בנאדם.‬
‫זוכרת שהיינו באים לכאן בתיכון?‬
‫זה גם מרגיש בדיוק אותו הדבר.‬ ‫יובי דובואה כאן מרגל אחרי כולם.‬
‫אני חייבת להגיד,‬ ‫די מרשים שהוא לוזר כבר כל כך הרבה זמן.‬
‫יש לי רעיון מעולה.‬
‫הוא די מרושע, אבל תזרמי איתי.‬
‫טוב, זה מחרמן אותי.‬
‫מייקל מונדי.‬
‫אמור להגיע ל"קריצ'ר דאבל פיצ'ר".‬
‫לפגוש את מי?‬
‫להרוג את הקורבן הבא שלו?‬
‫יובי.‬ ‫-רצח!‬
‫אתה בסדר, גבר?‬
‫גברת הנסי.‬
‫האמת שאני באמצע חקירה של מקרה מסווג.‬
‫איבדת את התרמוס שלך או איזה חרא כזה?‬
‫זה בחיים לא יקרה.‬
‫בכל אופן, ראיתי משהו קודם.‬
‫משהו חשוד.‬
‫כולי אוזן.‬
‫זה יישמע מטורף.‬
‫אבל הלכתי לקנות פופקורן קודם,‬
‫כשאיזו מכונית ישנה ומפחידה‬ ‫נכנסה למגרש החניה.‬
‫והנהג היה…‬
‫צריך לראות את זה כדי להאמין.‬
‫תוכלי להראות לי איפה נמצא‬ ‫הרכב המשונה הזה?‬
‫זה זה.‬
‫שם.‬
‫טוב.‬
‫בואי נעיף מבט.‬
‫אה, ו…‬ ‫-כן?‬
‫יובי, רק… תיזהר.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫טוב, רגע.‬
‫צא מהרכב!‬
‫אפשר לעשות את זה בדרך הקלה או עם המטקה.‬ ‫זה תלוי בך.‬
‫רוח רפאים!‬
‫הצילו!‬
‫מה אתה?‬
‫הצילו!‬
‫אלוהים!‬
‫למה?‬
‫תפסו אותו!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫הצילו!‬
‫עכשיו את רוצה אותי?‬ ‫-לא!‬
‫יש זמן ומקום לתעלולים.‬
‫אבל יש כאן בעיה אמיתית!‬
‫יובי. מוזר לראות אותך כאן.‬
‫אני מצטער על קודם. במרתף.‬
‫לא הרגשתי כתמול שלשום.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם אתה מוצא חן בעיניי יותר עכשיו.‬
‫לא סיפרת על זה לאף אחד, נכון, יובי?‬
‫למה? יש לך סודות, מר למברט?‬
‫למשל, לבוא בחשאי למבוך התירס‬ ‫מוקדם יותר הלילה?‬
‫מישהו נפ…‬
‫מר למברט.‬ ‫-וולטר.‬
‫על המצבה שלך כתוב שעוד לא מתת.‬
‫האם אתה בן אדם,‬ ‫או שאתה חיה בשליטת הירח‬
‫ששבה מן המתים?‬
‫חכה רגע. אני חייב לעוף!‬
‫מר למברט!‬
‫זה ענה על השאלה שלי.‬
‫וואו. הנה עוד אחד.‬
‫איזה גבר! איזה פה!‬ ‫ועוד בניסיון הראשון שלו.‬
‫כולם למחוא כפיים!‬
‫מי הבא בתור?‬
‫אם ראש העיר יכול לעשות את זה,‬ ‫גם אתם יכולים.‬
‫אתה, אדוני! בוא לכאן.‬
‫סליחה על ההפרעה, ראש העיר,‬ ‫אבל זה חשוב.‬
‫מה העניין, סמל?‬
‫לפני שעה בערך, קיבלתי דיווח מוזר מאוד‬
‫על תלמיד תיכון נעדר מיובי דובואה.‬
‫אחרי שצחקתי עליו כרגיל,‬ ‫האמא של הילד התקשרה אליי.‬
‫הוא לא חזר הביתה.‬
‫העניין הזה של ריצ'רד הרטמן‬ ‫ממש הלחיץ אותך.‬
‫אני מציע שנבטל את מופע הזיקוקים מיד.‬
‫אנחנו לא מבטלים שום דבר, סמל.‬
‫יש לנו כאן תעלומה לא פתורה.‬
‫שמונים וחמישה אחוז מכספי התיירות‬ ‫שהעיר הזאת מכניסה מגיעים מהאלווין.‬
‫ואני לא מתכוון לתת לאף תיכוניסט שמוק‬ ‫להעמיד אותם בסיכון.‬
‫אני פשוט חושב ש…‬ ‫-תעלול או ממתק, תריח לי את הרגליים.‬
‫אני פשוט חושב שאתה לא…‬ ‫-תריח לי את הרגליים.‬
‫אני פשוט חושב ש…‬ ‫-תריח לי את הרגליים.‬
‫אתה באמת רוצה שאריח אותן?‬
‫בואי פשוט נחזור, דניאל.‬
‫אני לא רוצה שאמא תחזור הביתה‬ ‫ותראה שטומי השאיר אותנו לבד.‬
‫אני חושבת שכולנו נהיה בצרות גדולות‬ ‫בגלל זה.‬
‫אנחנו בכלל הולכות בדרך הנכונה?‬
‫סליחה, אדוני?‬
‫אתה יודע מה הדרך הכי מהירה‬ ‫לפרדס של וואלאס?‬
‫היה זה האלווין בטירה…‬ ‫-היי, חתיך. המרקים מוכנים.‬
‫מרק צדפות אחד, מרק עוף אחד‬ ‫ומרק אפונה חצויה אחד.‬
‫אז אתה נראה קצת לחוץ.‬ ‫כאילו, מה אני יכולה לעשות כדי לעזור לך?‬
‫אולי כוס שרדונה?‬
‫ובכן, למען האמת, אני לא שותה בירה.‬
‫אבל יש לך כדורי כסף?‬
‫זה לא בתפריט הערב.‬
‫אבל במקרה אני יודעת להקשיב מצוין,‬ ‫אם אתה רוצה, אתה יודע,‬
‫לשתף אותי במשהו.‬
‫טוב.‬
‫לכולנו יש ייעוד.‬
‫יש אנשים שהייעוד שלהם‬ ‫הוא להבטיח שכל הרחובות נקיים.‬
‫יש אנשים,‬
‫כמו קני רוג'רס, שהייעוד שלהם‬ ‫הוא להבטיח שיהיו שירים טובים ברדיו‬
‫שכולנו יכולים לזמזם בנסיעות.‬
‫יש אנשים, כמוך,‬
‫שהתפקיד שלהם הוא להבטיח שילדים בלי הורים‬ ‫יקבלו אמא בכל זאת.‬
‫שתהיה נחמדה ואדיבה אליהם‬ ‫ותגרום להם להרגיש אהובים.‬
‫יש לך במקרה רוטב לסטייק?‬ ‫-כן.‬
‫כל חיי,‬
‫הרגשתי שהייעוד שלי הוא להבטיח‬ ‫שכולם בריאים ושלמים בהאלווין.‬
‫אבל הלילה נכשלתי בגדול.‬
‫כי בחור צעיר וטוב נחטף במשמרת שלי.‬
‫זה באשמתי.‬ ‫-לא.‬
‫איך אני יכולה לעזור לך?‬
‫הרגע עזרת לי בזה שהקשבת לסיפור שלי.‬
‫תיזהרי היום.‬
‫הסכנה כבר כאן.‬
‫אני לא דואגת לעצמי.‬ ‫אני דואגת לילדים שלי.‬
‫התקשרתי הביתה. אף אחד מהם לא ענה.‬
‫אבל הם בטח פשוט רואים סרט ו…‬
‫טומי שומר על הבנות.‬ ‫-טומי?‬
‫אני בטוח שהוא שם כל הזמן.‬ ‫ללא ספק.‬
‫הלילה עוד צעיר.‬ ‫אני מעריך את זה שהיית נחמדה אליי.‬
‫כמובן, יובי.‬
‫אתה האדם הכי טוב שאני מכירה.‬
‫אתה תמיד חושב על כל השאר‬ ‫ואף פעם לא על עצמך.‬
‫אבל כנראה בגלל זה אתה גיבור.‬
‫ראית כמה סקובי פחד‬ ‫כשהמכונית הזאת התחילה לזוז?‬
‫עם המטקה שלו בהיכון!‬ ‫-אלוהים!‬
‫איזה ליצן!‬
‫מר הנסי!‬
‫יש מישהו באמצע הדרך.‬
‫מי זה, לעזאזל?‬
‫הוא לא זז.‬
‫זה נראה כמו בובה.‬
‫אתה נראה כמו בובה, טמבל.‬ ‫צא מהרכב ותעיף אותו מהדרך.‬
‫טוב.‬
‫תראה, זה עושה לי את זה.‬
‫את אוהבת את זה?‬
‫לא.‬
‫דחליל?‬
‫לסטר!‬
‫אתה תשלם על זה, לסטר.‬
‫אני נשבעת באלוהים,‬ ‫אם תקפוץ מאחד השיחים האלה,‬
‫אני אכניס לך אגרוף בפרצוף!‬
‫מה ל…‬
‫לסטר!‬
‫איפה אתה?‬
‫משפחת ולנטיין, איפה אתם?‬
‫אני בא!‬
‫דניאל! קוקי!‬
‫אני אומר, "מרקו". אתם אומרים, "פולו".‬ ‫מרקו!‬
‫יצור!‬
‫מרקו!‬
‫טמבל!‬
‫- בית הספר לצלילה בקוס -‬
‫יובי דובואה! זה אתה?‬
‫את בטח גברת דובואה.‬
‫אני וולטר.‬
‫נעים להכיר, וולטר.‬
‫נורא מה שעשו לדשא שלך!‬
‫זה קורה בכל שנה.‬
‫לא הלילה!‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫הן לא למעלה.‬
‫הן גם לא למטה.‬
‫דניאל!‬
‫קוקי!‬
‫לא מצאנו אותן.‬ ‫-היי! זה בסדר. אנחנו נפתור את זה.‬
‫אנחנו נמצא אותן.‬
‫על מה אנחנו צורחים?‬
‫בום.‬ ‫-מר דובואה, פישלתי.‬
‫אני לא מוצא את האחיות שלי.‬ ‫-אתה לא יודע איפה הבנות?‬
‫כי אני כן. הן ממש כאן.‬
‫טומי!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אני כל כך מצטער שעזבתי אתכן.‬ ‫אני כל כך שמח שאתן בסדר.‬
‫אתה כל כך חמוד איתן.‬
‫יש לך חברה?‬
‫ראיתי אותן עוברות בקיצור הדרך‬ ‫באולד מקמילאן.‬
‫זה מצחיק, כי לא הרבה‬ ‫אנשים יודעים איפה קיצור הדרך הזה נמצא.‬
‫רק אני וחבר שלי, ריצ'י הרטמן.‬ ‫ כשהייתי ילד,‬
‫היינו מסיימים את החזרות של הלהקה שלנו‬ ‫וחוזרים דרכו.‬
‫טוב, לפחות כולם במקום מבטחים.‬ ‫-אף אחד בסיילם לא מוגן הלילה.‬
‫אתה מבין אותי, טומי?‬ ‫בגלל זה אני מכניס את המשפחה הזאת להסגר.‬
‫עכשיו, טומי, תתקשר לאמא שלך.‬ ‫תודיע לה שאת בבית.‬
‫מייגן, תתקשרי להורים שלך.‬
‫תודיעי להם שאת ישנה אצל חברה.‬ ‫זה בשבילך.‬
‫שתיכן, עשו לי טובה. תאכלו כמה ממתקים‬ ‫שאתן רוצות, ואז לכו ישר לישון.‬
‫ותנעלו את הדלת!‬ ‫לא משנה מה, אל תפתחו אותה!‬
‫ומה אתה הולך לעשות, מר דובואה?‬
‫אני הולך לעשות מה שאני עושה‬ ‫בכל 31 באוקטובר.‬
‫להבטיח שכל תושב בעיירה הזאת בטוח ומוגן.‬
‫אבל אפשר להשתמש בשירותים שלכם?‬ ‫כי אני…‬
‫המרק ירד ישר למטה.‬
‫למעלה.‬
‫שירותים? אלה שירותים גדולים?‬
‫כי יש לי הרבה מה לעשות.‬
‫אני מכיר את היללה הזאת.‬
‫וולטר למברט!‬
‫השינוי הושלם.‬
‫בעוד אני מבין שעכשיו‬ ‫אתה מכונת הרג חסרת מוח,‬
‫אשמח לשוחח עם בן האנוש‬ ‫שנמצא עמוק מתחת לפרווה שלך.‬
‫מר למברט.‬
‫וולטר.‬
‫אל תיעלב, אבל אני לא יכול לתת לך‬ ‫לפגוע בעוד נפשות הלילה,‬
‫למרות שהיום האלווין,‬ ‫ולמרות שאני יודע שזה…‬
‫מר למברט, אתה יותר טוב מזה.‬
‫אתה… באמת רצית לעשות צרכים מולי, אדוני?‬
‫עכשיו אתה אוכל את זה!‬
‫זה מייקל מונדי שאתה אוכל עכשיו?‬
‫הוא בתוך הצואה שלך?‬
‫מר למברט! בוא הנה!‬
‫הדרך היחידה לחסל את החיה‬ ‫היא כדור כסף בדיוק בין העיניים.‬
‫אחי! זה הכדור שלי!‬
‫מר למברט?‬
‫מר למברט.‬
‫מר למברט?‬
‫מר למברט.‬
‫זאת לא אשמתך!‬
‫אתה מקולל!‬
‫שלום.‬
‫אמא! לא! הצילו, אמא!‬
‫הצילו!‬
‫ותישארו בחוץ!‬
‫אלוהים!‬
‫זה היה כל כך מפחיד!‬
‫זה היה אפילו יותר מטורף משנה שעברה!‬ ‫-כן!‬
‫איזה כיף היה!‬ ‫-זה היה כל כך כיף.‬
‫זה כמעט גרם לי לשכוח‬ ‫שקברתי את אבא שלי היום.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא, זה דבר טוב.‬ ‫זאת אומרת, לא כל כך בשבילו,‬
‫אבל זה נתן לי זמן להתבוננות פנימית.‬
‫יופי.‬ ‫-אני פיט לנדולפה.‬
‫אני שנטל.‬
‫שנטל?‬ ‫-כן.‬
‫בוא אליי.‬
‫וולטר. בוא!‬
‫לכאן, וולטר.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫היית שכן טוב מאוד.‬
‫אבל צריך לעשות מה שצריך לעשות.‬
‫בדיוק בין…‬
‫העיניים!‬
‫אוי, לא.‬
‫לא!‬
‫אחי. אתה בסדר, גבר?‬
‫אחי.‬ ‫-לא!‬
‫זה לא אמיתי. אתה מבין את זה, נכון?‬
‫אנחנו רק מנסים לגייס כסף‬ ‫בשביל בית הספר שלנו.‬
‫רק רגע.‬
‫אתה מתחיל איתי?‬
‫כי אם כן, זה פשוט חולני.‬
‫אנחנו מנהלים שיחה.‬
‫כי אתה גדול ממני פי שלושה בערך, טוב?‬
‫פי שלושה. נולדתי בערך כשעשית‬ ‫את ניתוח המעקפים הראשון שלך.‬
‫באסטר! היי, ילד גדול!‬
‫באת להגן עליי מפני האיש המוזר הזה‬ ‫שמנסה להתחיל איתי?‬
‫העיניים שלי בוערות!‬
‫למה שתרסס עליי גז מדמיע?‬
‫אני רופא שיניים. אני עוזר לאנשים!‬
‫שקרן! לוציפר!‬
‫זה נשמע כמו יובי דובואה.‬
‫ומאחר שנכשלתי איתך,‬ ‫אני אפרוק את זה עליו.‬
‫תיהנה.‬
‫אין מצב…‬
‫איזה טמבל עומד להגיע לכאן.‬ ‫יובי דובואה.‬
‫כשהוא יגיע, תן לי להבהיל אותו.‬
‫פשוט שב ותיהנה.‬
‫שימו לב, לקוחות הבית הרדוף.‬
‫זאת פקודה ישירה מהיס"ם.‬
‫נועו במהירות ובשקט לעבר היציאה.‬
‫איש הזאב אכל את הקריפטונייט שלו!‬
‫דובי!‬
‫אלוהים. זה נורא ואיום.‬
‫קודם מייק מונדי. עכשיו מר לנדולפה.‬
‫ולמה שאלוהים יעשה את זה‬ ‫לאנשים טובים כל כך?‬
‫אנשים טובים?‬ ‫שניהם רק התעללו בך כל הזמן, בנאדם.‬
‫אתם יודעים מי צריך להרגיש לא נעים עכשיו?‬ ‫ראש העיר הנפלא שלנו.‬
‫אני באמת מצטער.‬
‫ידעת שהתיכוניסט ממבוך התירס נעלם.‬
‫אבל לא סיפרת לאף אחד.‬ ‫-כן. זה לא טוב לעסקים, אני מניחה.‬
‫המכונית של לסטר הנסי נמצאה עכשיו נטושה‬ ‫באמצע דרך ויפסטיק.‬
‫אין זכר ללסטר או למרי.‬ ‫-לא!‬
‫אז אנחנו מבטלים את הזיקוקים‬ ‫ואת כל שאר הפעילויות של האלווין.‬
‫השוטר סטיב.‬ ‫-לא עכשיו, יובי.‬
‫אני חושב שאני יודע מי עשה את זה.‬ ‫-גם אני.‬
‫קוראים לו…‬
‫וולטר למברט.‬
‫וולטר מי?‬ ‫-למברט.‬
‫מדענים יקראו לו ברנש זאב.‬
‫אני חושבת שהוא מתכוון לאדם זאב.‬
‫זה מה שזה?‬ ‫-זה איש זאב.‬
‫טוב.‬ ‫-יובי, אני אכלא אותך.‬
‫יש לי ארבעה אנשים נעדרים.‬ ‫-השוטר סטיב, תקשיב לי.‬
‫ראיתי את האיש הזה‬ ‫הורס את הבית שלו מוקדם יותר היום.‬
‫ואז ראיתי אותו בחלקת הדלעת.‬
‫החולצה שלו הייתה קרועה.‬ ‫הוא נבח לעבר הירח.‬
‫הזרועות שלו היו מאוד שעירות.‬
‫ואז ראיתי אותו בבית הרדוף הזה,‬ ‫זנבו מכשכש בעליזות רצחנית.‬
‫רגע, אתה מדבר על הכלב שלי, באסטר.‬ ‫-זה היה וולטר למברט!‬
‫איפה הוא גר?‬
‫רחוב אלם 59. תבדוק את זה.‬
‫זה הרוצח שלך.‬
‫משטרת סיילם.‬ ‫-בלייק, אני צריך שתלך לאלם 59.‬
‫צריך להיות שם איזה בחור.‬ ‫חדש בעיר. אולי בלי חולצה.‬
‫כן. בגיל העמידה,‬ ‫נוהם הרבה, ידיים עם הרבה שיער מודבק?‬
‫כן, הוא כאן.‬ ‫הוא והחבר שלך, ריצ'י הרטמן.‬
‫שניהם באו והסגירו את עצמם‬ ‫בערך לפני 45 דקות.‬
‫ביחד?‬
‫כן. מסתבר שלמברט הוא השותף של הרטמן‬ ‫בבית החולים הפסיכיאטרי.‬
‫סליחה. במרכז לטיפול באנשי זאב.‬
‫למברט ברח משם לפני בערך חודש,‬ ‫ואז הרטמן ברח אתמול‬
‫כדי לנסות למצוא אותו ולשכנע אותו לחזור.‬
‫זה דווקא די חמוד, לא?‬
‫אז אתה משגיח עליהם כבר 45 דקות?‬
‫עכשיו זה כבר כמעט שעה.‬
‫וגם, השם האמיתי של למברט‬ ‫הוא ניק הדסון.‬
‫כן, וולטר למברט זה סתם איזה שם‬ ‫שהוא ראה על מצבה כשהוא נכנס לעיירה.‬
‫בסדר, בלייק. אני מטפל בזה. תודה.‬
‫לא נעים לי שהסתבכת עוד יותר‬ ‫רק כדי להציל אותי.‬
‫לא, היה טוב לצאת קצת מהמקום הזה.‬
‫עשית לי טובה. תודה.‬ ‫-עשית משהו כיפי?‬
‫השתנתי על מצבה, השתנתי ברחוב.‬
‫סתם השתנות וכיופים, אתה יודע.‬
‫אף אחד לא משתין יותר ממך.‬ ‫-אני משתין עכשיו.‬
‫שותף טוב. כן.‬
‫מי שותף טוב? כן.‬
‫כן, נכון.‬
‫למברט והרטמן היו במעצר‬ ‫במהלך כל עניין ההיעלמות של לנדולפה.‬
‫אז זה לא יכול היה להיות הם.‬
‫באסטר, מותק שלי!‬
‫דרך אגב, הוא אכל כדור כסף‬ ‫אם בא לך לבדוק את הצואה שלו מחר.‬
‫אני לא הולכת לעשות את זה.‬
‫אז מי? יש רמזים?‬
‫לנדולפה חזר לבית הרדוף לחפש את יובי.‬
‫כן. נראה שיובי נמצא בקרבת הרבה אנשים‬ ‫לפני שהם נעלמים.‬
‫אנשים שהתעללו בו.‬ ‫-גם ההנסים התעללו ביובי?‬
‫הם חיים בשביל זה.‬
‫אז זאת הייתה נקמה. נכון, יובי?‬
‫לא, אני בחיים לא אפגע באף אחד. אני…‬
‫תפסתם את האיש הלא נכון.‬
‫האב דייב.‬ ‫-תכננת את זה כל הזמן?‬
‫איש חולה שכמוך.‬
‫כן?‬ ‫-אני…‬
‫כן?‬
‫פרנקנשטיין!‬
‫הוא הצליח לעבוד עלינו הרגע‬ ‫עם הקטע הישן הזה של פרנקנשטיין?‬
‫- בו! -‬
‫חדשות רעות, חברים.‬
‫כאן בדאבליו-טי-סי-אייץ' גילינו עכשיו‬
‫שחגיגות ההאלווין בסיילם נסגרות.‬
‫המשטרה מייעצת לכולם‬ ‫להישאר בבית ולנעול את הדלתות.‬
‫אבל, האלווינים שלי,‬ ‫אנחנו עדיין יכולים לחגוג‬
‫עם הזיקוקים של הטבע שמאירים את שמי הלילה.‬
‫לא ברור מה קורה בעיירה המפחידה הזאת,‬
‫אבל נשמע כמו רעיון טוב‬ ‫להתכרבל עם מישהו מיוחד‬
‫וליהנות מחצי השעה האחרונה‬ ‫של האלווין מתחת לשמיכה.‬
‫ופשוט לקוות שמי שאתם מתכרבלים איתו‬ ‫הוא לא מטורף.‬
‫טוב, נראה שיש לי חברה.‬
‫אז נעבור לקצת חסויות מפחידות.‬
‫דאבליו-טי-סי-אייץ'.‬ ‫-אורורה?‬
‫יובי דובואה.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי מזהה את הקול הזה בכל מקום.‬ ‫אתה נראה בדיוק כמו שדמיינתי אותך.‬
‫למען האמת, אתה לא נראה כמו שדמיינתי אותך.‬
‫אני מניח שהקול שלי ברדיו‬ ‫מבלבל אנשים לפעמים.‬
‫כן, זה… נראה לי שזה העניין.‬
‫שב, גבר.‬
‫אז מה מביא אותך עד לכאן הערב?‬
‫כפי שאתה יודע, אני מאזין ותיק,‬ ‫ואני תמיד מכבד את העצות שאתה נותן‬
‫לכל כך הרבה מתקשרים.‬
‫כרגע אני זקוק נואשות‬ ‫לעצה הכי חריפה‬
‫שנתת אי פעם לבנאדם…‬
‫אלוהים. כמה נחמד.‬ ‫אשתי הביאה נשנושים.‬
‫היי, מותק. מה שלומך?‬
‫ומי זה?‬
‫מותק, זה יובי דובואה.‬
‫באמת?‬
‫כן. נעים מאוד, גברתי.‬
‫אני מצפה לשמוע את הקול האמיתי שלך.‬
‫זה הקול האמיתי שלי.‬
‫נכון. אני יודע.‬ ‫רק אמרתי, את יודעת…‬
‫אז אני מעריץ גדול של בעלך, אורורה.‬
‫כן.‬
‫נראה לי שאתה הבנאדם השני‬ ‫שמתקשר אלינו הכי הרבה.‬
‫חוץ מהאישה הזאת.‬ ‫-מישהו מתקשר יותר ממני?‬
‫האמת היא שנראה לי שיש לה משהו אליך, יובי.‬
‫היא תמיד מקדישה שיר למישהו מיוחד.‬
‫וכולנו צריכים מישהו מיוחד.‬
‫נכון, מותק?‬ ‫-כן.‬
‫בתיאבון.‬
‫לפני כמה ימים,‬
‫היא הייתה אחרי כמה כוסות שרדונה.‬ ‫היא לא הייתה לגמרי בשליטה,‬
‫והיא ביקשה להקדיש שיר מיוחד ליובי.‬
‫שרדונה, מה?‬ ‫-אתה יודע מה אומרים על שרדונה?‬
‫סם אמת. היא אמרה שהיא תראה לך‬ ‫כמה היא אוהבת אותך בהאלווין.‬
‫אתה חושב שנוכל לאתר את המספר?‬ ‫-אין צורך. יש זיהוי של המתקשר.‬
‫המספר הוא 617-555-0968.‬
‫נשמע מוכר?‬
‫לא. אבל יש מספר שצריך לחייג אליו מיד.‬
‫מאה!‬
‫- משטרת סיילם -‬ ‫- מאגר מספרי טלפון -‬
‫זה טלפון ששולם מראש.‬
‫הכלבה השתמשה בטלפון חד פעמי.‬
‫יש לך מושג אם יש מישהי‬ ‫שיש לה קטע אליך או…‬
‫איך אפשר לזהות מצב כזה?‬
‫מישהי מהעיירה שנראה‬ ‫שהיא אשכרה נהנית לדבר איתך.‬
‫יש אישה אחת,‬ ‫אבל היא האישה הכי נחמדה שפגשתי בחיי.‬
‫טוב, כולם נראים נחמדים‬ ‫עד שהם הורגים אותך.‬
‫איך קוראים לבחורה החולנית והנואשת הזאת?‬
‫השלושער של התיכון, ויולט ולנטיין.‬
‫היא? ואתה?‬
‫כאילו…‬
‫בסדר. בוא נראה אם אנחנו מצליחים‬ ‫להוציא ממנה הודאה.‬
‫זה ממש כמו ב"עובדה".‬
‫נץ-סערה בעמדה ומת מפחד. עבור.‬
‫בסדר. קודם כל, אנחנו לא הולכים להשתמש‬ ‫בשמות קוד.‬
‫טוב?‬ ‫-קיבלתי.‬
‫האם שלחת גיבוי לבית שלי‬ ‫כדי שתהיה שמירה על אמא שלי? עבור.‬
‫אני קצת קצר בכוח אדם הלילה,‬ ‫אז ביקשתי מהאב דייב לשמור עליה.‬
‫שלילי! מבקש יחידות חמושות‬ ‫שישמרו על האזור הזה. עבור.‬
‫סליחה. אין לי כוח אדם בשביל זה הלילה.‬
‫היא באה.‬
‫טוב, יובי. זה הזמן.‬ ‫זכור, אנחנו רוצים הודאה.‬
‫אבל מה אם לא אצליח לגרום לה להתוודות?‬ ‫עבור.‬
‫אם אתה מרגיש שעשית כל מה שאתה יכול,‬ ‫או אם אתה מרגיש שאתה בסכנה,‬
‫תגיד את מילת הקוד.‬ ‫ואז אנחנו נתקשר לטלפון החד פעמי.‬
‫אם היא תענה, נוכל לשייך אותה ככה לפשע.‬
‫תזכיר לי מה מילת הקוד? עבור.‬
‫אתה לא חייב להגיד "עבור".‬ ‫-טוב.‬
‫מילת הקוד היא "דלעת".‬
‫רות. החשודה בשעה 12 שלי.‬
‫שלושה במשחק.‬ ‫תעשנו אותם אם אתם מצליחים.‬
‫"תעשנו אותם אם אתם מצליחים"?‬ ‫על מה לעזאזל הוא מדבר?‬
‫אני לא יודע.‬
‫למה ביקשת שאבוא לכאן, יובי?‬
‫מה קורה?‬
‫דלעת.‬
‫ישר דלעת?‬ ‫-כן.‬
‫דלעת מה?‬
‫רק דלעת.‬
‫אל תהרגי אותי.‬
‫נו, באמת.‬ ‫-אני מחייג.‬
‫יובי.‬
‫אני בחיים לא אפגע בך.‬
‫תודה. דלעת.‬
‫עכשיו! דלעת.‬
‫זה מחייג.‬ ‫-זאת מתיחה?‬
‫מישהו צופה בנו עכשיו?‬
‫אף אחד לא רואה אותנו או שומע אותנו.‬ ‫-הטלפון בטח לא עליה.‬
‫הלו?‬
‫רק רציתי להגיד לך שאני מאוהב בך מכיתה ב'.‬
‫מה?‬ ‫-הלו?‬
‫אתה יכול לאתר אותו עכשיו?‬
‫יובי, אני מאוהבת בך מכיתה א'.‬
‫מה לקח לך כל כך הרבה זמן?‬
‫הייתי מאוהב במורה שלנו.‬
‫גברת גלנון?‬
‫היא הייתה בת 70 או משהו, לא?‬ ‫-אהבתי את הריח שלה.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אני לא מאמינה שבזבזתי שלוש שנים‬ ‫עם עוג אנושי מזוקן‬
‫שבטוח בעצמו בלי סיבה‬ ‫בזמן שיכולתי להיות איתך.‬
‫אאוץ'. זה כאב אפילו לי.‬
‫אני מקבל מיקום.‬ ‫סטיב, תראה את זה.‬
‫נץ-סערה, בטל משימה!‬ ‫-חשבתי שאני לא בליגה שלך.‬
‫למה?‬ ‫-נץ-סערה, אני חוזר, בטל משימה!‬
‫אלה החדשות הכי טובות ששמעתי בחיים.‬
‫בטל.‬ ‫הנייד של הרוצח נמצא בבית שלך!‬
‫אמא!‬
‫לא! אין מצב!‬
‫תנעלי את הדלתות!‬ ‫אל תפתחי אותן בשום מצב!‬
‫שמרי על הילדים שלך!‬ ‫אני הולך לגנוב סירה!‬
‫אמא!‬
‫אני אוהבת אותך!‬
‫אוי, לא. הוא הרג את האב דייב.‬
‫אלוהים.‬
‫למה אתה לא שומר על אמא שלי?‬
‫הרוצח בבית!‬
‫אין אף אחד בבית חוץ ממנה.‬
‫יובי?‬
‫אתה יכול לעזור לי לרדת?‬
‫אמא!‬
‫את בסדר.‬
‫ברור, יובי. למה שלא אהיה בסדר?‬
‫אוי, לא.‬
‫- גורמת לזרנוק להשפריץ -‬
‫אז…‬
‫אני המישהו המיוחד שלך, אמא?‬
‫תמיד, יובי.‬
‫ו… היום את…‬
‫ניסית להראות לי כמה את אוהבת אותי?‬
‫כן, יובי. באמת ניסיתי.‬
‫-יובי!‬ ‫-יובי!‬
‫שחרר אותנו!‬ ‫-הצילו!‬
‫יובי, בבקשה, שחרר אותנו.‬
‫יובי, משהו לא בסדר עם אמא שלך!‬
‫בוא הנה‬ ‫ותן לי להעיף לאמא שלך אגרוף לפרצוף.‬
‫החדשות הטובות הן שאתם עדיין בחיים.‬ ‫אני…‬
‫אתה חד היום, אידיוט!‬ ‫עכשיו שחרר אותנו!‬
‫אני כל כך מצטער.‬ ‫-כבר ניסיתי להסביר לך, יובי.‬
‫אם לא תשיב מלחמה,‬ ‫הבריונים לא יפסיקו אף פעם.‬
‫אז נאלצתי להשיב מלחמה בשבילך.‬
‫בבקשה, יובי!‬ ‫-אלוהים!‬
‫יובי, זה דלק!‬
‫אמא, היה מספיק לי אם היית שמה להם‬ ‫אבקת גירוד בשק שינה. זה קיצוני.‬
‫אל תעשה לי את זה.‬ ‫יובי, אני אהיה חבר שלך לנצח!‬
‫הזקנה אמרה שהם יהיו בחצר האחורית.‬
‫תפעיל את המצלמה!‬
‫אמא, את באמת לא חייבת לעשות את זה.‬ ‫זה יותר מדי.‬
‫אנחנו כאן בשידור חי‬ ‫בזירה פעילה של אימת האלווין.‬
‫אמא.‬
‫אמא, אני באמת לא רוצה שתעשי את זה.‬ ‫-אני יודעת, יובי.‬
‫לכן אתה כזה נפלא.‬ ‫ולכן אני חייבת לעשות את זה.‬
‫אני צריכה לוודא שטוב לך לפני שאלך.‬
‫לפני שתלכי?‬
‫לגן עדן?‬ ‫-לא. אני כנראה אלך לגיהנום, יובי.‬
‫המשטרה הגיעה!‬ ‫את הולכת לכלא, זקנה משוגעת!‬
‫אז כדאי שאעשה את זה עכשיו.‬ ‫-אלוהים. לא, גברת. חכי רגע.‬
‫לא!‬
‫בבקשה, לא.‬ ‫-יובי, עצור אותה.‬
‫יובי!‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫אתה תמיד חושב על כל השאר‬ ‫ואף פעם לא על עצמך.‬
‫אבל כנראה בגלל זה אתה גיבור.‬
‫יובי!‬
‫לא!‬
‫וואו.‬ ‫-לא לזוז, גברת דובואה!‬
‫לא לירות עד לפקודה שלי.‬
‫תזכיר לי למה הבאנו אותם איתנו?‬
‫לא נשאר אף אחד בתחנה.‬ ‫לא הייתה ברירה.‬
‫אני מצטער, אמא. זאת אשמתי.‬
‫זה בסדר, יובי.‬
‫יובי!‬ ‫-שחרר אותנו, טמבל!‬
‫קדימה, אידיוט מטומטם! שחרר אותנו.‬ ‫-שחרר אותנו, עכשיו!‬
‫אתה מקשיב בכלל?‬ ‫-טוב. וואו.‬
‫תתביישו לכם.‬
‫יובי הרגע הציל לכם את החיים,‬ ‫וככה אתם מתייחסים אליו.‬
‫מישהו יכול לומר לי למה?‬
‫תסתכלי עליו!‬
‫הוא כל כך… יובי!‬
‫כן, הוא יובי.‬
‫הוא עוזר.‬
‫הוא אדיב, הוא עליז, הוא מתחשב.‬
‫איזה איש רע.‬
‫סבתא רבתא רבתא רבתא רבתא רבתא שלי‬ ‫הקריבה את חייה‬
‫בניסיון להציל אנשים חפים מפשע.‬
‫הייתי שם.‬
‫והבן שלי התעלה עליה.‬ ‫הוא הציל הרגע ארבעה חארות כפויי טובה.‬
‫תודה, דובי.‬
‫אתה אפילו לא מסוגל להודות לו‬ ‫בלי להעליב אותו.‬
‫אני מצטער. לא יודע למה אמרתי "דובי".‬ ‫זה פשוט נפלט לי.‬
‫אולי זה בגלל שאתה מרגיש מאוים?‬
‫אני מרגיש שיש עליי הרבה לחץ‬ ‫להיות מגניב כל הזמן.‬
‫אני מקנא ביובי‬ ‫על זה שהוא מסוגל להיות עצמו.‬
‫אני איבדתי את השיער שלי לפני 20 שנה,‬
‫ובכל פעם שאני נכנס לחדר,‬ ‫אני מרגיש מטופש.‬
‫למה שלמישהו כמו יובי‬ ‫תהיה רעמת שיער כזאת סמיכה ושופעת,‬
‫ואני נראה כמו צימוק?‬
‫מעולם לא הרגשתי סיפוק מיני.‬
‫אבל…‬ ‫-שתוק, לסטר.‬
‫אתה בדרך כלל שם. אתה יודע שזה נכון.‬
‫אני מניחה…‬
‫שיובי לא עשה הרבה סקס.‬
‫לא, גברתי.‬
‫לא עשה סקס בכלל.‬
‫אבל כן יש לו תקווה.‬
‫לעזאזל איתו ועם התקווה שלו!‬
‫אני אובחנתי בדיסלקציה בכיתה ח'.‬
‫זייפתי את זה בשביל הרופאים,‬ ‫אבל אני באמת פשוט טיפש.‬
‫מעולם לא סיפרתי לאף אחד.‬
‫בטח כולכם מופתעים.‬
‫לא, אני לא מופתע.‬ ‫-לא.‬
‫אתה מופתע?‬ ‫-לא.‬
‫אבל יובי משתמש במילים גדולות,‬ ‫והן יוצאות לו כל כך בטבעיות.‬
‫זה מעצבן אותי.‬
‫בגלל שאני טיפש.‬
‫גיסי פעם אמר שאין לי שאיפות.‬
‫ואז הוא נשך אותי, והפכתי לאיש זאב.‬
‫רואה?‬
‫יובי חכם, יש לו שיער יפה ותקווה לסקס.‬
‫אבל בשבילי,‬
‫התכונה הכי טובה שלו היא זאת.‬
‫הוא יכול לסבול את כל העלבונות שלכם‬ ‫ואת החפצים שאתם זורקים עליו,‬
‫והוא מגיב בהומור ובטוב לב.‬
‫אתם יכולים להגיד את זה על עצמכם?‬
‫מישהו מכם היה יכול לסבול‬ ‫את ההתעללות שיובי שלי חווה בגללכם?‬
‫עצרתי מישהו על נהיגה תחת השפעה‬ ‫שבוע שעבר ו…‬
‫והוא אמר שכבוד הוא לו‬ ‫שעוצרת אותו חבובה.‬
‫העמדתי פנים שלא שמעתי אותו.‬
‫אבל אז בכיתי בניידת שלי חצי שעה.‬
‫אתה מבין, יובי?‬ ‫אומץ אמיתי משמעו להיות טוב לב.‬
‫אפילו לאלה שמתנהגים אליך באכזריות.‬
‫תמיד רק רציתי להיות נחמד כמוך, אמא.‬
‫אתה היית נחמד יותר.‬
‫אבל עכשיו אני יודעת‬ ‫שאתה מוכן לפרוש כנפיים ולעוף בלעדיי.‬
‫אתה לא צריך לפחד יותר.‬
‫זה מרגש אותי.‬
‫ומחרמן קצת.‬
‫לא בגללך.‬
‫רק דע שאני תמיד אוהב אותך.‬
‫ושיהיה לך האלווין שמח.‬
‫פרנקנשטיין!‬
‫איפה?‬ ‫-איפה?‬
‫נפלתי בפח הזה פעמיים באותו לילה.‬
‫אנחנו חייבים לנסות את זה‬ ‫עם הסניטרים כשנחזור.‬
‫טוב.‬ ‫-זה כל כך…‬
‫יובי!‬
‫הדם. הוא יורד לי ל…‬
‫האלווין שמח.‬
‫ביי, חבר'ה.‬ ‫-יש משהו שאני עדיין לא מבין.‬
‫למה אמא שלו‬ ‫הייתה צריכה להרוג את פינאטס החזיר?‬
‫האמת שזה היה אני.‬ ‫היה לי מאנץ' של לילה.‬
‫טוב, אנחנו צריכים להחזיר אותם‬ ‫לבית החולים הפסיכיאטרי.‬
‫זה היה לילה קסום בסיילם, מסצ'וסטס.‬
‫סליחה. אפשר לומר משהו?‬ ‫-כן. בבקשה, קדימה.‬
‫יובי.‬
‫אני רק רוצה לאחל האלווין שמח לכל סיילם.‬
‫וגם ולנטיין שמח.‬
‫אני מדבר אלייך, ויולט ולנטיין.‬
‫וגם…‬
‫בדיוק נפרדתי מהחברה הקנדית שלי.‬
‫אז אני פנוי.‬
‫אלוהים.‬ ‫-גברת ולנטיין, זה בשבילך.‬
‫יובי, בובי שלי.‬
‫טעים.‬
‫- שנה לאחר מכן -‬
‫אתם יכולים להפסיק להתנשק‬ ‫ולהסתכל על התחפושות שלנו?‬
‫כן, כמובן.‬
‫קדימה, תראו לנו.‬ ‫-בבקשה. בואו נראה.‬
‫אלוהים.‬
‫תראו את זה.‬ ‫אני לא מאמין למה שיש לנו כאן.‬
‫האב דייב.‬ ‫חבר הילדות שלי, ריצ'י הרטמן.‬
‫זה השוטר סטיב?‬ ‫-כן.‬
‫והאחד והיחיד, מר וולטר למברט.‬
‫איך עשיתם את זה?‬
‫תחפושות נהדרות, חבר'ה.‬ ‫במיוחד שלך, קוקי.‬
‫אהבתי. למה התחפשת? לחבובה, נכון?‬
‫כן, בטח.‬
‫הילדים שלנו כל כך יצירתיים.‬ ‫-הם מדהימים.‬
‫אף פעם לא נישקת אותי ככה, ויולט.‬
‫אני יודעת.‬
‫כן, טוב…‬ ‫-אבא, אל תשכח את האבנט שלך.‬
‫טוב, כן. את יכולה לשים אותו עליי, בבקשה?‬ ‫מצוין.‬
‫תודה, דניאל וכולם.‬
‫- ראש העיר -‬
‫נתראה בתחרות תפיסת התפוחים בעשר בלילה.‬
‫ושניכם. אתם הולכים למסיבות מאוחר יותר,‬ ‫אז הכנתי את אלה בשבילכם.‬
‫זה מרק קניידלך, וזה גם אקדח נורים.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫סליחה!‬
‫תודה, אבא.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫וזה מרק גמבו ועוף עם מייבש שיער.‬
‫וואו, זה מגניב.‬
‫בסדר, חבר'ה.‬ ‫שמרו על עצמכם, בסדר? אני אתגעגע אליכם.‬
‫ראש העיר דובואה,‬ ‫בוא ניקח אותך למרכז העיר.‬
‫ביי!‬ ‫-אני אוהבת אותך, אבא!‬
‫ביי! אנחנו אוהבים אותך. להתראות!‬
‫ביי, חבר'ה! ביי ביי!‬
‫היי, יובי!‬
‫אין עליך!‬
‫תודה. למדתי הכול מאמא שלי‬ ‫שנמצאת ממש מאחוריכם.‬
‫עבדתי עליך, אודויל.‬
‫האלווין שמח!‬
‫האלווין שמח לכולם!‬ ‫ולכולם, לילה רדוף!‬
‫וכך, האלווין נוסף הגיע לסיילם.‬
‫אז מומלץ לשמוע לעצה‬ ‫של ראש העיר האהוב שלנו‬
‫והמתקשר המתמיד, יובי דובואה,‬ ‫וליהנות ולהיות זהירים.‬
‫חכה, מותק.‬ ‫יש לי ספגטי וכדורי בשר בשבילך.‬
‫טוב. בואי נאכל אותם כמו ביפהפיה והיחפן.‬
‫רצח!‬
‫על מה אנחנו צורחים?‬
‫פעם אחרונה. סליחה.‬
‫מה אתה?‬
‫מי אתה?‬
‫מה אתה?‬
‫כשהייתי ילד, הייתי בונה מגדל‬ ‫מכל הממתקים שלי.‬
‫וכל הממתקים שהשתמשתי בהם‬ ‫לפני ההתמוטטות של…‬
‫הצילו!‬
‫עכשיו כולכם בצרות צרורות.‬
‫סליחה!‬
‫ככה הייתי מסכם אותך, יובי.‬
‫הנה כמה תפזורות של האלווין שהדפסתי.‬
‫זה היה…‬
‫לא!‬
‫שותף טוב.‬
‫יובי דובואה!‬
‫מדבר יובי דובואה.‬ ‫-יובי, אני עומד ממש מאחוריך.‬
‫כן!‬
‫לא לזוז, גברת דובואה!‬
‫לא לירות עד לפקודה שלי.‬
‫שתוק!‬ ‫-סתום!‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫זה חרמן אותך?‬
‫מה זה אמור להיות? בולבולים קטנים?‬
‫תריח את הרגליים שלי.‬
‫תריח…‬
‫תריח את הרגליים שלי.‬ ‫-באמת להריח אותן?‬
‫תריח את הרגליים שלי.‬
‫כן.‬ ‫לא, היה כיף לזרוק עליו נקניקיות.‬
‫דובי!‬
‫אנחנו הולכים לאכול את פינאט הלילה!‬
‫הוא היה…‬ ‫-תהיה בשקט גם אתה. אתה הבא בתור.‬
‫מגניב.‬
‫ו… אקשן!‬
‫לא!‬
‫יובי!‬
‫לא מגניב!‬
‫- לזכרו האהוב של קמרון בויס -‬
‫- נפטר בטרם עת והיה אחד מהילדים -‬
‫- הכי מוכשרים, מצחיקים,‬ ‫מגניבים ונחמדים שהכרנו. -‬
‫- לנצח תחיה בליבנו‬ ‫וחסרונך מורגש באמת בכל יום ויום. -‬
‫תרגום כתוביות: גיא הילדסהימר‬