‪NETFLIX PREZINTĂ
‪Mă gândesc să-i pun capăt.
‪Odată ce apare acest gând, rămâne.
‪Se întipărește. Dăinuie. Predomină.
‪Nu prea am ce face. Crede-mă!
‪Nu dispare.
‪E acolo, fie că-mi place sau nu. ‪E acolo când mănânc, când mă culc.
‪E acolo când dorm, când mă trezesc. ‪E mereu acolo. Mereu.
‪Nu mă gândesc la asta de mult timp.
‪Ideea e nouă.
‪Dar, în același timp, pare veche.
‪Când a început?
‪Dacă n-am zămislit eu gândul, ‪ci mi-a fost sădit de-a gata în minte?
‪Poate fi originală o idee neexprimată?
‪Poate că am știut tot timpul.
‪Poate că așa a fost menit ‪să se sfârșească.
‪Jake a spus cândva:
‪„Uneori gândul e mai aproape de adevăr,
‪de realitate, decât actul.
‪Poți spune orice, poți face orice, ‪dar nu poți simula un gând.”
‪Drumul e aproape pustiu.
‪E liniște aici. E gol.
‪Mai mult decât am anticipat.
‪Multe de văzut, dar nu multă lume. ‪Nu multe clădiri sau case.
‪Cer.
‪Copaci, câmpuri, garduri.
‪Drumul și marginile lui de pietriș.
‪- „Vrei să oprim la o cafea?” ‪- „Nu e nevoie”, zic.
‪„În curând n-o să fie decât ferme.”
‪E prima mea vizită la părinții lui Jake.
‪Sau va fi când ajungem.
‪Jake, iubitul meu.
‪E iubitul meu de puțin timp.
‪E prima noastră excursie împreună. ‪Prima cursă lungă.
‪Deci e ciudat că mă simt nostalgică.
‪Despre relația noastră, ‪despre el, despre noi.
‪Ar trebui să fiu entuziastă, ‪să aștept cu nerăbdare următoarele.
‪Dar nu sunt. Deloc.
‪În ultimii ani, ‪n-am văzut atâtea hambare ca acum.
‪Poate în toată viața.
‪Toate arată la fel.
‪Niște vaci, niște cai, oi, câmpuri.
‪Și hambare.
‪Un cer imens.
‪Simt că-l cunosc pe Jake de mai mult timp.
‪Cât timp a trecut?
‪O lună?
‪Șase săptămâni, poate șapte.
‪Ar trebui să știu precis. ‪Să zicem șapte săptămâni.
‪Bănuielile sunt corecte. ‪Simt frica crescând. E momentul…
‪E o legătură reală între noi.
‪O dragoste rară și intensă.
‪N-am mai trăit așa ceva.
‪…crescând. E momentul pentru răspuns. ‪Doar o întrebare.
‪O întrebare necesită răspuns.
‪Ninge!
‪Vine iarna peste noi!
‪Da.
‪Vai, cerul!
‪Mă gândesc să-i pun capăt.
‪- Cum? ‪- Ai spus ceva?
‪Nu, nu cred.
‪- Ciudat. ‪- Da.
‪Mă gândesc să-i pun capăt.
‪Ce rost are să continui așa?
‪Știu ce e, încotro se îndreaptă.
‪Jake e un tip de treabă…
‪dar nu ajungem nicăieri. ‪Știu asta de ceva vreme.
‪Poate natura umană ‪te face să continui știind asta.
‪Alternativa cere prea multă energie.
‪Hotărâre.
‪Oamenii rămân în relații nesănătoase ‪pentru că e mai ușor.
‪E fizică de bază.
‪Un obiect în mișcare tinde să rămână așa.
‪Oamenii tind să rămână în relații ‪după ce ele au expirat.
‪Prima lege newtoniană a emoției.
‪Vrei să oprim ca să luăm cafea
‪sau o gustare?
‪În curând n-o să fie decât ferme.
‪- Nu, mersi! ‪- Ești sigură?
‪Nu vreau să-mi stric pofta de mâncare.
‪Bine.
‪Știi, mama nu s-a simțit prea bine ‪în ultima vreme.
‪- Îmi pare rău! ‪- Vreau să spun
‪că s-ar putea să nu fie un ospăț,
‪că s-ar putea să nu gătească mult.
‪- Nu s-a simțit bine. ‪- Ce a pățit?
‪Dacă vrei să oprim pentru o gustare
‪sau ceva asemănător, o putem face.
‪Nu-ți strici pofta de mâncare.
‪Ar putea fi chiar recomandabil.
‪Nu e nevoie.
‪Bine.
‪Veniți, prieteni, ‪primiți-l pe Iisus în inima voastră!
‪Din Isaia 1:18 aflăm:
‪Deși păcatele-ți sunt ca o haină stacojie, ‪ele se vor face albe ca zăpada.
‪Abia așteaptă să te cunoască.
‪Nu vreau să îți faci o impresie greșită.
‪- Ce drăguț! ‪- Le-am spus multe despre tine.
‪Da, și eu abia aștept să-i cunosc.
‪Poate că e nedrept ‪să merg în excursia asta cu Jake…
‪când sunt nesigură de viitorul nostru, ‪de existența lui.
‪Să-i cunoști pe părinții iubitului tău ‪se zice că e următorul pas, nu?
‪Eu nici nu le-am spus alor mei ‪că sunt cu Jake.
‪Nu i-am pomenit numele. ‪Și nici nu cred că o voi face.
‪Nu s-a simțit bine.
‪„Bătrânețea nu e pentru fătălăi”, ‪cum a zis Bette Davis.
‪Adevărat, deși…
‪cuvântul „fătălău” s-ar putea ‪să fie problematic…
‪- Da. Desigur. Da, domnule… ‪- E peiorativ.
‪Erau alte vremuri.
‪Cred că e curiozitate.
‪Jake e, cu siguranță, greu de deslușit.
‪Poate e ca o fereastră spre originile lui.
‪Căci pruncul e tatăl omului, se spune.
‪Îți place Wordsworth?
‪- Wordsworth? ‪- William Wordsworth, poetul?
‪Nu-mi sună cunoscut.
‪De ce întrebi?
‪Mă gândeam întâmplător la el.
‪Mi-a venit în minte.
‪Poemul său, ‪Odă înțelegerii nemuririi ‪din amintirile fragedei copilării.
‪Iisuse! Ăsta e titlul?
‪- Pare un poem întreg. ‪- Păi…
‪- Mă gândesc… ‪- Wordsworth grăiește graiuri grăitoare.
‪Mori!
‪Vrei să auzi cum începe?
‪- Asta… ‪- Nu mă omor după metafore.
‪Asta chiar m-a atins.
‪Întâmplător, Wordsworth a scris ‪o serie de poezii unei femei pe nume Lucy.
‪Ca mine!
‪O femeie frumoasă, idealizată, ‪care moare de tânără.
‪Vai!
‪Ei bine, comparația se oprește ‪doar la numele tău.
‪Și la faptul că ești ideală, desigur.
‪Foarte drăguț.
‪E doar…
‪Cine e?
‪E doar o prietenă. Nu răspund.
‪- Poți. Nu mă deranjează. ‪- E în regulă.
‪Nu mă deranjează.
‪Ai văzut leagănul pe lângă care am trecut?
‪- Ce leagăn? ‪- Ciudat!
‪Un leagăn nou, frumos, ‪în fața unei case abandonate.
‪- Nu. L-am ratat. ‪- Poftim?
‪Nu l-am văzut.
‪De ce să fie acolo?
‪E evident că e abandonată de ani.
‪Se mută cineva acolo…
‪și au adus mai întâi leagănul? ‪La asta mă gândesc.
‪- Eu… ‪- Pare puțin plauzibil așa ceva.
‪Ca să aibă cu ce să se distreze copiii ‪în timp ce părinții pregătesc casa.
‪Ciudat.
‪- Spun că va ninge mult. ‪- Da?
‪Așa au prezis.
‪Crezi că ar trebui să ne întoarcem?
‪Am ceva treabă, ‪de fapt, multă treabă mâine.
‪- Trebuie să ajung acasă… ‪- O să fie bine.
‪Am lanțuri de zăpadă în portbagaj.
‪- La ce lucrezi? ‪- Am o lucrare pentru miercuri.
‪Care anume?
‪Susceptibilitate la infecția cu rabie ‪în ganglionii rădăcinii dorsale.
‪Și în ganglionii trigeminali?
‪Da, exact.
‪Punct pentru mine.
‪Interesat de munca iubitei mele, ‪având și cunoștințe despre ea.
‪Punct pentru Jake.
‪Cum merge?
‪Nu merge nicicum.
‪Chiar trebuie să mă întorc diseară. ‪Să mă apuc de ea.
‪Te aduc acasă. Lanțuri.
‪Lanțuri.
‪Da, îmi place de Jake.
‪E și educat.
‪Lucrăm în domenii diferite, ‪dar e curios și ține pasul.
‪E un lucru bun. Una din părțile pozitive.
‪Și e simpatic, în felul lui ciudat.
‪Suntem interesanți împreună.
‪Atragem priviri când suntem împreună.
‪„Cine or fi ăștia doi?” ‪Singură nu atrag priviri.
‪Și nici Jake. ‪Jake îmi spune că simte asta.
‪Se simte invizibil.
‪Vrei să ascultăm muzică?
‪Scuze! Poftim?
‪Te-am întrebat dacă vrei ‪să ascultăm niște muzică.
‪Da, sigur.
‪Nu prea mai e semnal pe aici.
‪Ce cântec bizar!
‪Aici…
‪- …în mijlocul pustiului. ‪- E din ‪Oklahoma!
‪Musicalul.
‪Nu știam că-ți plac musicalurile.
‪Nu prea îmi plac.
‪Oricum știu doar câteva musicaluri.
‪Oklahoma!, Fantoma de la operă, ‪Carousel, South Pacific,
‪Guys and Dolls, Flower Drum Song, Wicked,
‪How to Succeed in Business ‪Without Really Trying, Music Man,
‪Petrecere în pijama, Cabaret,
‪Regele leu, Grease, ‪Eu și regele, Sunetul muzicii,
‪Pal Joey, Charley's Aunt, În oraș,
‪My Fair Lady.
‪Aș zice că cel mai bine știu ‪Oklahoma!.
‪Îl pun în scenă o dată la câțiva ani, ‪din motive evidente.
‪Cine îl pune în scenă?
‪Uneori văd copiii…
‪care au fost în producțiile anterioare.
‪La supermarket, ‪lucrând la magazinele din oraș.
‪Mai în vârstă.
‪Fata asta are o atitudine sănătoasă.
‪Bravo ei!
‪- Protestează prea mult, se pare. ‪- Cu toții am trecut prin asta.
‪Prin ce?
‪Am protestat de prea mult bine.
‪De asta îmi plac excursiile.
‪E bine să-ți reamintești
‪că lumea e mai mare ‪decât o vezi în mintea ta.
‪Știi?
‪- Perspectivă. ‪- Perspectivă.
‪E frumos aici.
‪Într-un fel dezolant și trist.
‪Care a fost ultima mea excursie?
‪Ar trebui să-mi amintesc, dar nu pot.
‪Nu-mi trece nimic prin cap.
‪E ciudat. ‪Am mintea încețoșată în ultima vreme.
‪Îți place felul ăsta de peisaj?
‪Da, e frumos.
‪E melancolic.
‪Îmi place.
‪E poeta din tine.
‪Da. Cred că da.
‪Poate, nu știu.
‪Ai mai lucrat la ceva?
‪Tocmai am terminat ceva.
‪Da. Nu știu.
‪Pot să o aud?
‪O poți citi.
‪Îmi place să le aud cu vocea ta ‪și te pricepi să le reciți.
‪Nu prea, dar mersi!
‪Se potrivește cu peisajul poetic.
‪Nu știu, Jake, ‪nu prea am chef de prestații artistice…
‪Haide! Trece timpul mai ușor.
‪Nu vreau să te plictisești.
‪Se numește ‪Bonedog.
‪„Ce groaznic e să sosești acasă,
‪chiar de câinii îți ling fața sau nu,
‪chiar de ai o soție
‪sau te așteaptă doar singurătate ‪sub chipul unei soții.
‪Ce singur te simți sosind acasă…
‪îți vine să te gândești cu jind ‪la presiunea barometrică înăbușitoare
‪a locului de unde ai venit,
‪căci totul e mai rău ‪odată ce ești acasă.
‪Te gândești la șobolanii ‪care se țin strâns de tulpini…
‪ore lungi pe drum, ‪asistență rutieră și înghețate
‪și formele neobișnuite ale anumitor nori
‪și tăceri nostalgice fiindcă ‪n-ai vrut să te întorci.
‪Ce îngrozitor e…
‪să sosești acasă.
‪Iar tăcerile tradiționale și norii
‪nu contribuie la nimic ‪decât la disconfortul general.
‪Norii, așa cum sunt ei, ‪sunt de fapt suspecți.
‪Sunt dintr-un alt material ‪decât cei lăsați în urmă.
‪Tu însuți ești dintr-o altă pânză tulbure,
‪returnat, rămas,
‪întâmpinat urât, pe lună,
‪nefericit că te-ai întors, ‪atârnând cum nu trebuie.
‪Un rând de haine pe dos, ‪cârpe jerpelite, uzate.
‪Te întorci acasă,
‪aselenizat, alienat.
‪Atracția gravitațională a Pământului,
‪un efort acum dublat,
‪îți desface șireturile
‪și umerii tăi
‪gravează adânc ștanța de îngrijorare ‪de pe frunte.
‪Te întorci acasă mai adâncit,
‪o fântână însetată legată de ziua de mâine ‪de un fir fragil de…
‪în fine.
‪Suspini la atacul zilelor identice,
‪ai putea foarte bine, pe rând.
‪Ei bine…
‪în fine, te-ai întors.
‪Soarele răsare și apune ‪ca o târfă obosită,
‪vremea e nemișcată ca un membru defect, ‪în timp ce tu doar îmbătrânești.
‪Nimic nu se mișcă, ‪doar valurile de sare din corpul tău.
‪Vederea ți-e neclară,
‪porți vremea cu tine;
‪uriașa balenă albastră; ‪o întunecime scheletică.
‪Te întorci
‪cu vedere cu rază X…
‪ochii-ți sunt înfometați.
‪Te întorci acasă cu daruri de mutant,
‪la o casă de oase.
‪Tot ce vezi acum,
‪totul…
‪oase.”
‪Uau!
‪„Uau” e o exclamație universală. ‪Tocmai mi-am dat seama.
‪Poate însemna că…
‪Poate însemna că ți-a plăcut
‪sau că nu există cuvinte să descrii ‪cât de groaznică e.
‪Îmi place!
‪E minunată.
‪Parcă…
‪Parcă ai scris-o despre mine.
‪Presupun că asta speri ‪când scrii o poezie.
‪Ce anume?
‪- O universalitate în detalii, nu știu. ‪- ‪Parcă ai scris-o despre mine.
‪Mă gândesc să-i pun capăt.
‪Jake e minunat.
‪E foarte drăguț. E sensibil.
‪Mă ascultă și e deștept.
‪Dar există ceva inefabil.
‪Ceva profund greșit, ‪inexprimabil și ireparabil.
‪- Ești bine? ‪- Da.
‪Pari cu mintea departe.
‪Mă gândeam.
‪La ce?
‪- Nu știu… chestii vagi din capul meu. ‪- ‪Chestii vagi din capul tău.
‪Cred că mă gândeam la timp.
‪- Serios? ‪- Da.
‪E ca și cum am fi într-un tren ‪și ne duce unde ne duce.
‪Fără viraje, fără drumuri laterale
‪și, ca trenul lui Mussolini, ‪ajunge la timp.
‪Nu e adevărat despre Mussolini și trenuri.
‪Îmbunătățirile la sistemul feroviar ‪i-au precedat.
‪Și-a asumat meritul,
‪dar chiar și așa, ‪nu ajungeau mereu la timp.
‪Nu vorbeam chiar despre asta.
‪- Și oricum poți să sari dintr-un tren. ‪- În filme.
‪În viața reală, probabil mori ‪dacă sari dintr-un tren în mișcare.
‪E cât se poate de adevărat.
‪Cred că mă uit la prea multe filme.
‪Ca toată lumea.
‪O boală socială.
‪Umple-mi capul cu minciuni ‪ca să treacă timpul,
‪cât clipesc din ochi,
‪într-o clipită parcă cu încetinitorul.
‪E ca virusul rabic,
‪care se atașează de ganglioni
‪și ne transformă în el însuși.
‪Virusurile sunt monstruoase.
‪Totul vrea să trăiască, Jake.
‪Virusurile fac și ele parte din tot.
‪Dar…
‪Chiar și ideile de film proaste și false ‪vor să trăiască. Cresc în mintea ta,
‪înlocuind ideile adevărate.
‪Asta le face periculoase.
‪Dar știai că sunt insecte
‪- …care se aruncă în aer? ‪- Da.
‪- Nu orice vrea să trăiască… ‪- Unele furnici…
‪…pentru binele comunității.
‪Există atentatori sinucigași.
‪LĂPTĂRIA TULSEY TOWN
‪Vino cu mine!
‪Deci nu totul vrea să trăiască.
‪Nu?
‪Adevărat. Ei bine… ‪ele vor să trăiască comunitățile lor.
‪Care sunt ca ele, la scară mare.
‪În fine, nu știm dacă vor ceva.
‪- Cel mai probabil așa au fost programate. ‪- Poate suntem cu toții programați, nu?
‪Și s-a zis cu amândoi.
‪Încă nu sunt pregătit să intru.
‪Trebuie să-mi dezmorțesc picioarele lungi.
‪Drum lung.
‪Cum? Nu e nepoliticos?
‪Știe clar că suntem aici. ‪Ne facem cu mâna de ceva vreme.
‪Îmi știu obiceiul. Hai să-ți fac turul!
‪- Jake, nu știu, e frig și se întunecă. ‪- Haide!
‪Haide să-ți fac un tur scurt!
‪Poate ne întoarcem…
‪la primăvară și ne întindem aici ‪să privim universul.
‪Oile.
‪Să le salutăm!
‪- Bună, oi! ‪- Bună, oi!
‪Există ceva anost și trist aici.
‪Și miroase.
‪Mă întreb cum e să fii oaie.
‪Să-ți petreci viața într-un loc mizerabil, ‪care miroase, făcând nimic.
‪- Mănânci, te caci, dormi, iar și iar. ‪- Ei bine, poftim!
‪Oile.
‪- Ce s-a întâmplat cu mieii? ‪- Cum?
‪- Ce se va întâmpla… ‪- Nu știu ce mă întrebi.
‪Sunt deja morți, ‪ce se mai poate întâmpla cu ei?
‪- Ei bine, o să fie îngropați? ‪- O să fie arși, probabil, la primăvară.
‪Sunt înghețați bocnă acum, n-au nimic.
‪Nu-ți face griji!
‪Vino să-ți arăt vechiul țarc ‪unde țineam porcii.
‪Au trebuit eutanasiați.
‪- Ce păcat! ‪- Situație putredă, porcii.
‪Viața nu e mereu frumoasă la fermă. ‪Ar trebui să știi.
‪Ce s-a întâmplat cu ei?
‪Cu porcii?
‪- Las-o baltă! Nu ți-ar plăcea povestea. ‪- Ba nu.
‪Trebuie să-mi spui.
‪- Da? ‪- Da! Iisuse!
‪Bine… Păi…
‪Tata nu mai verificase porcii ‪de câteva zile. Părinții mei erau ocupați.
‪Le arunca mâncarea în țarc.
‪Dar, după câteva zile,
‪a observat că stăteau într-un colț mereu, ‪așa că s-a dus să-i verifice.
‪Nu arătau bine.
‪S-a hotărât să încerce să-i mute.
‪Și erau grei.
‪Sunt porci, nu?
‪Dar, în sfârșit, a reușit să mute unul ‪și a descoperit…
‪că burta îi era plină de viermi.
‪Ambii porci erau mâncați de vii.
‪Viața poate fi cruntă la fermă.
‪Intrăm? Se face frig.
‪Totul trebuie să moară. Ăsta e adevărul.
‪Dar ne place să credem ‪că există mereu speranță.
‪Că putem trăi dincolo de moarte.
‪E o fantezie specifică oamenilor ‪că lucrurile se vor îndrepta,
‪născută probabil din înțelegerea specifică ‪oamenilor că sigur nu va fi așa.
‪Nu putem ști exact.
‪Dar cred că oamenii sunt singurele animale
‪care-și cunosc iminența propriilor morți.
‪Alte animale trăiesc în prezent.
‪Oamenii nu pot, ‪așa că au inventat speranța.
‪Alo?
‪Sunt aici. Suntem aici.
‪Alo?
‪Sunt Jake!
‪Alo?
‪- Coborâm imediat! ‪- Bine.
‪Vrei niște papuci?
‪- Eu… ‪- Podeaua e rece.
‪- Casele vechi. O ții, te rog? ‪- Da.
‪Da, mulțumesc, cred.
‪O să-ți fie mari. ‪Sunt cei vechi, dar sunt călduroși.
‪Voilà!
‪- Pentru tine nu? ‪- Nu.
‪Nu, ia-i tu pe ăștia! Sunt ai tăi.
‪Nu. Ce fel de gentleman aș mai fi?
‪Papucii mei sunt papucii tăi.
‪- Ești sigur? ‪- Da.
‪Ia loc!
‪Coboară imediat.
‪- Muzică? ‪- Sigur.
‪Dormitoarele sunt sus.
‪Și cam atât.
‪Camera de cusut a mamei,
‪dormitorul, dulapul cu lenjerie.
‪Pot să-ți arăt după ce mâncăm, ‪dacă vrei.
‪Nu e lux, după cum vezi.
‪E drăguț. Îmi place.
‪- Da? ‪- Da.
‪Îmi amintește de casa copilăriei mele.
‪Presupun că toate fermele sunt la fel.
‪Ca toate familiile fericite.
‪Nu sunt sigur ‪că Tolstoi a nimerit-o pe asta.
‪Fericirea într-o familie e la fel ‪de nuanțată ca nefericirea.
‪- Cred că vorbea despre căsnicie… ‪- Iată-i că vin!
‪Aprind focul între timp.
‪Părinții tăi știau că venim, nu? ‪Adică ne-au invitat și restul…
‪O invitație e o chestiune formală ‪pentru familia mea,
‪dar da, desigur, am vorbit.
‪Bine.
‪Ce plăcut e focul!
‪Relaxant.
‪- Ce e acolo? ‪- Subsolul.
‪Am înțeles.
‪Îl ținem de obicei închis, ‪se face curent în casele vechi.
‪Da.
‪În fine, subsolul e neterminat.
‪O gaură în pământ.
‪O gaură în pământ?
‪Boilerul, mașina de spălat ‪și uscătorul, din astea.
‪Nu-l folosim pentru altceva.
‪Deci e o risipă de spațiu.
‪Urăsc subsolul, dacă vrei să știi.
‪Ai sentimente puternice față de el.
‪Când ești copil…
‪subsolurile sunt înfricoșătoare.
‪În apartamentul în care am crescut ‪n-am avut unul,
‪dar prinzi ideea din filmele de groază.
‪Nu te uita în subsol!
‪Exact.
‪Se ascunde acolo.
‪- Cine? ‪- Poftim?
‪Ce e cu zgârieturile de pe ușă?
‪Câinele. De la câine, mai ales.
‪Ador câinii.
‪Nu știam că ai tăi au un câine.
‪Îmi dau seama când cineva are un câine. ‪Jucării peste tot…
‪Ai mei sunt ordonați.
‪Unde e? Ce fel e? Cum îl cheamă?
‪Ce de întrebări! Jimmy.
‪E un Border Collie.
‪E probabil afară sau…
‪Bună, Jimmy!
‪Bună!
‪E ud fleașcă.
‪- E… ‪- Uite-i că vin!
‪Ați călătorit bine?
‪Da, bine.
‪Mă bucur să te cunosc, Louisa!
‪Jake ne-a povestit multe despre tine.
‪Și mie mi-a povestit despre voi.
‪Și totuși ai venit?
‪Salutare!
‪Să mâncăm!
‪Dacă nu, se răcește ‪de nu mai poți să bagi nici sula în ea.
‪- Ce bine miroase! ‪- Sper că ți-e foame.
‪Toate de casă. ‪Tot ce vezi pe masă e de la fermă.
‪Arată minunat.
‪Jake ne-a spus că pictezi.
‪Da! Jake v-a spus corect.
‪Nu prea mă pricep la artă,
‪îmi plac tablourile ‪în care-ți dai seama la ce te uiți.
‪Cum se numește? Abstract. Nu înțeleg.
‪Și eu aș putea picta așa. ‪Întind niște vopsea pe… Cum se numește?
‪Pânză. E o șarlatanie, dacă mă întrebi.
‪Îmi plac tablourile ‪care arată ca fotografiile.
‪N-aș putea face asta niciodată. ‪Ăsta e talent adevărat.
‪De ce nu faci o poză, tată, ‪dacă-ți plac fotografiile?
‪E mai rapid, iar fotografiile arată ‪exact ca fotografiile.
‪Îmi plac fotografiile, ‪mai ales cele sportive.
‪Ce fel de pictură faci, Lucy?
‪Nu sunt artistă abstractă, ‪avantajul meu.
‪Bine! Vezi tu, asta ziceam și eu. ‪Vezi? Bine!
‪Cel mai des fac peisagistică.
‪Adică pictură în aer liber?
‪Da. Plein-air.
‪Adică pictură în aer liber.
‪Încerc să surprind lumina și atmosfera.
‪Sună minunat! ‪Și Jake obișnuia să picteze.
‪- Mamă! ‪- A muncit din greu.
‪Nu știam.
‪- Era foarte bun. ‪- Mamă.
‪Încerc să-i dau muncii mele un iz…
‪- …de interioritate. ‪- Interioritate. Deci pictezi înăuntru?
‪Înăuntrul minții mele. Peisajul exprimă ‪ce simt la momentul acela.
‪Singurătate, bucurie, ‪îngrijorare, tristețe.
‪Sună foarte interesant.
‪Ca tabloul cu fata pe câmp, ‪care privește o casă.
‪Christina's World.‪ Wyeth.
‪- Da! ‪- Exact.
‪Dar fără oameni.
‪Cum poate fi trist un tablou cu un câmp,
‪fără o persoană tristă, ‪care să pară tristă, pe câmp?
‪E o problemă interesantă.
‪Da… mă lupt cu asta.
‪Am câteva poze cu lucrările mele, ‪dacă vreți să le vedeți.
‪Da!
‪- Da? ‪- Da?
‪- Da! ‪- Da?
‪LUCY - APEL PIERDUT ‪LOUISA - APEL PIERDUT
‪Astea.
‪Sunt frumoase, dar nu văd
‪cum ar trebui să mă facă să simt ceva,
‪dacă nu e o persoană în ele, ‪care simte ceva.
‪Dacă nu e o persoană în ele ‪care se simte tristă sau bucuroasă
‪sau cum ai mai spus.
‪Gândiți-vă că sunteți persoana ‪care privește peisajul.
‪Ar trebui să mă văd pe mine acolo.
‪Dacă ați fi acolo, nu v-ați vedea, nu?
‪Ba da, dac-aș privi în jos. ‪Nu sunt o fantomă.
‪Confirm!
‪Mai ales în dormitor.
‪Adică dacă ați fi acolo,
‪uitându-vă în zare, ‪ați vedea priveliștea și ați simți ceva.
‪Orice vă face să simțiți un mediu ‪e despre voi, nu despre mediu, nu?
‪Niciun…
‪Niciun sentiment nu e inerent locului.
‪Cred că mă depășește.
‪Dar sunt frumoase. Ești foarte talentată.
‪- Mulțumesc! ‪- Îmi plac culorile.
‪Mersi!
‪Jake, nu ne-ai spus ‪că iubita ta e așa de talentată.
‪Ba da.
‪În fine…
‪Adică, uneori…
‪Aș fi crezut…
‪Fiindcă…
‪Deci Jake…
‪mi-a spus că studiezi filosofia cuantică ‪la universitate.
‪- Da. ‪- Fizica.
‪- Serios? ‪- Da.
‪E neobișnuit pentru o fată, nu?
‪Da, chiar e.
‪Întreb și eu.
‪Mai puțin neobișnuit în zilele noastre ‪și asta e bine.
‪După ce a terminat clasa a șaptea, ‪n-am mai reușit să-l înțeleg pe Jake.
‪E minunat că are pe cineva ‪cu care să-și împărtășească toate ideile.
‪Jake ne spune că au fost mulți fizicieni ‪soți și soții faimoși.
‪Tată!
‪Da, cred că au fost câțiva.
‪Pierre și Marie Curie au luat ‪Premiul Nobel pentru fizică.
‪Chiar și eu am auzit de ei. ‪Am auzit de ea oricum. Radiație.
‪- Radioactivitate. ‪- Radiu.
‪- Da. ‪- Mă bucur că Jake a găsit pe cineva.
‪Nu vrei să ne spui cum v-ați cunoscut?
‪Jake a refuzat.
‪Îmi plac poveștile romantice. ‪Ca în ‪Să uiți Parisul.
‪- Billy Crystal? ‪- Nu mi-a plăcut filmul.
‪Billy Crystal e un fătălău.
‪Așadar…
‪Ieșisem cu o prietenă ‪la un bar de lângă campus
‪și se ținea un concurs ‪de cunoștințe generale.
‪Îmi place până acum. ‪Jake e nebun după ele!
‪Ne jucam Ediția Geniul…
‪- Ne jucam Ediția Geniul… ‪- Genul.
‪…a Trivial Pursuit. Cum?
‪E Ediția Genul.
‪Mereu am crezut că e „geniul”. ‪Am zis greșit atâția ani.
‪Se vede că nu sunt un gen!
‪Asta e bună.
‪Ba nu.
‪Gen nu e același lucru cu geniu. ‪Un gen e o categorie.
‪Mereu am crezut că e Ediția Geniul.
‪M-am lăudat că știai ‪toate răspunsurile din Ediția Geniul.
‪Eram foarte mândră de asta.
‪- De ce n-am luat Ediția Geniul… ‪- Nu există
‪- …Ediția Geniul. ‪- Bine.
‪Jake era cu echipa lui.
‪Eu și prietena mea am găsit o masă ‪lângă el. Mă uitam la el.
‪- Ți s-a părut drăguț! ‪- Da.
‪Lua jocul foarte în serios, ‪ceea ce mi s-a părut cumva fermecător.
‪Cum se numea echipa lui?
‪- Sprâncenele lui Brejnev. ‪- Corect.
‪Și am întrebat cine e Brejnev, ‪ca să mă bag în seamă.
‪Și mi-a spus ‪că Brejnev fusese un inginer sovietic.
‪Și general al…
‪- Șef al… ‪- Secretar general al Partidului Comunist.
‪În perioada de staționare.
‪- Stagnare. ‪- Stagnare.
‪Numele alea mă scot din minți.
‪Vor să facă pe grozavii cu ele.
‪Dar al lui Jake nu m-a deranjat.
‪Poate pentru că mi s-a părut drăguț.
‪Vai, e drăguț, nu-i așa?
‪Încercam să-mi fac curaj ‪să vorbesc cu el.
‪Deși s-a uitat la mine de mai multe ori, ‪era clar că nu o să spună nimic.
‪Parcă ai spus că vorbeați despre Brejnev?
‪Da, așa e.
‪Dar n-am mai vorbit după aceea,
‪asta am vrut să zic.
‪Așa că am zis ceva prostesc: ‪„Se pare că vă descurcați.”
‪Și a trebuit să țip, că era gălăgie.
‪Jake a ridicat paharul și a zis: ‪„Ei bine, suntem puternic fortificați.”
‪Am râs și așa s-a spart gheața.
‪Cred că râsul meu i-a dat curaj ‪fiindcă mi-a spus…
‪că era un cruci…
‪- Verbalist. ‪- Verbalist.
‪Nu știam ce înseamnă, ‪dar nu voiam să recunosc, am zis:
‪- „Fain.” ‪- Fain.
‪Și făcea iar pe grozavul.
‪Mi-am zis că e tare stângaci, ‪că nu e deloc versat.
‪Și era ceva atrăgător în privința asta.
‪Dar apoi a continuat.
‪Și mi-a spus ‪că voia să pună echipei numele Ipseitate.
‪Îmi ajunsese.
‪Nu ți-a mai plăcut de el?
‪Nu.
‪Ba da.
‪Voiam doar să înceteze.
‪I-am zis:
‪„Știi că nu știu cuvântul. ‪De ce nu termini cu prostiile?”
‪Și el a zis: „Sunt un nemernic.
‪Nu mă pricep să vorbesc cu oamenii, ‪ipseitate înseamnă individualitate.”
‪Oricum, după aceea, a vorbit ‪ca un om normal și a fost haios.
‪Mi-am dat seama ‪că voia să-mi ceară numărul,
‪dar era timid.
‪M-am ridicat să plec.
‪Prietena mea voia să mergem.
‪Și Jake m-a întrebat ‪dacă-mi poate cere numărul.
‪Așa, Jake!
‪Era și timpul.
‪Restul e istorie.
‪S-a întâmplat…
‪acum șase săptămâni?
‪Pare mai mult.
‪Pare o veșnicie, cumva.
‪Nici…
‪nu-mi amintesc cât timp a trecut.
‪Vin imediat.
‪Bună ziua! Bun venit la Red Line!
‪Eu mă voi ocupa de comanda dvs.
‪E un tip în spatele tău.
‪Serios?
‪El e Nimrod.
‪E chelner în devenire și mă tot urmărește.
‪- Bună! Sunt Nimrod. ‪- Salut!
‪Vreți să comandați ‪sau aveți întrebări despre meniu?
‪- Cum e burgerul Santa Fe? ‪- Apreciat!
‪Dumneata ce preferi, burgerul Santa Fe
‪sau burgerul Natchez?
‪- Grea întrebare. Sunt buni ambii. ‪- N-ai unul preferat?
‪- Aș zice… ‪- Ea e vegană, deci…
‪- Ce naiba faci? ‪- Ce nu știți
‪despre această femeie uimitoare e ‪că nu e doar chelneriță.
‪- Poți să pleci, te rog? ‪- E chelneriță.
‪Dar doar pentru a-și plăti școala
‪ca să devină ‪avocat pentru drepturile animalelor.
‪Nicio firimitură de carne sau lactate ‪nu i-a atins buzele de la cinci ani.
‪Și-a dat seama ‪că un hamburger e doar o vacă pisată.
‪Și-a petrecut restul vieții…
‪încercând să facă lumea un loc mai bun
‪pentru animale, iar eu o iubesc!
‪O iubesc! ‪O iubesc fiindcă e cea mai frumoasă…
‪Frumos, Yvonne. Ești concediată.
‪Aveam nevoie de slujba aia, idiotule!
‪Știu.
‪Ai spus că mă iubești?
‪Da.
‪Idiotule!
‪Ce minunat a fost!
‪- Trebuie să plecăm. ‪- Jake a fost mereu cuminte.
‪A primit o insignă de sârguință, ‪la școală. Mai știi?
‪- Ați terminat? ‪- Da.
‪Sârguință, la opt ani. Îți vine să crezi?
‪A fost ceva. Eu și taică-su n-am primit ‪nicio insignă la opt ani.
‪- La nicio vârstă. ‪- Da. La nicio vârstă.
‪Am câștigat câteva trofee sportive, ‪dar nu unul de sârguință.
‪Nici nu cred că știam cuvântul la opt ani!
‪Dar Jake îl știa. Îl știai.
‪Jake îl știa.
‪- Mai știi cât te-ai bucurat de insignă? ‪- Nu.
‪- O purta la școală. ‪- Ba nu.
‪Ba da, în fiecare zi. Ba da!
‪Nu, am fost dezamăgit. ‪Voiam insigna de agerime.
‪Insigna de sârguință e de participare.
‪„Ai muncit din greu, n-ai strălucit, ‪dar suntem impresionați că ai încercat.”
‪Nu fi mâhnit! ‪A fost o insignă splendidă, dragule.
‪Jakey.
‪Desert?
‪Am făcut tortul preferat al lui Jake.
‪Minunat.
‪- Desigur, nu refuz nimic din ciocolată. ‪- Minunat.
‪Nu ar fi minunat?
‪Ajută-mă!
‪Vom lua desertul în sufragerie.
‪E din ‪My Fair Lady.
‪Tu ai fost! Da!
‪A zis că era un fătălău.
‪Tu o tot spui de ani de zile!
‪Trebuie să încetezi odată!
‪Pari tare tăcut.
‪Ești bine?
‪Îți plac?
‪Sunt de treabă.
‪Părinți de treabă.
‪Ai ales bine, prietene.
‪- Da. ‪- Da.
‪Desigur.
‪Te iubesc mult.
‪- Da. ‪- E absolut esențial la părinți.
‪Presupun.
‪- Am avut probleme. ‪- Toți am avut probleme cu părinții.
‪Unde s-a dus Jimmy?
‪Iată-l!
‪- Ești un monstru puturos și umed, nu? ‪- Scuze!
‪- Scuze. ‪- Pentru ce?
‪Pentru mirosul lui.
‪Jake, e un câine.
‪E în regulă. Jimmy…
‪Cine e în poză?
‪Nu-ți dai seama?
‪Nu.
‪Eu sunt.
‪Nu, eu eram. Sau nu eram?
‪- Cum… ‪- Scuze de întârziere…
‪- Doamne! ‪- O mică urgență, ce să vezi.
‪Poftim! Preferatul lui Jake.
‪Yule log ‪de ciocolată.
‪Deși a trecut Crăciunul.
‪Îmi aduce aminte ‪de când Jake își sugea degetul mare.
‪Era trecut bine de vârsta copilăriei.
‪Zicea‪ „Yule, yule, yule”‪ și îl sugea.
‪Yule log.‪ Chiar arată ca un deget mare!
‪Arată grozav.
‪Poftă bună!
‪Mulțumesc!
‪Chiar arată minunat.
‪Mulțumesc! Poftă bună!
‪Vai, Doamne!
‪Am probleme cu urechile.
‪În caz că se întreabă cineva ‪de ce mă trag de urechi întreaga noapte.
‪Nu e doar o problemă.
‪Tinitus. Asta e, cum se spune.
‪Ce e tinitus?
‪Nu e prea distractiv, asta e.
‪Nu e prea distractiv.
‪Dar se mai întâmplă, cum se spune.
‪Aud un fel de bâzâit în urechi.
‪Nu un bâzâit, ci un șuierat. ‪Mai degrabă…
‪șoapte.
‪Tot timpul?
‪Da!
‪De parcă mi se șoptește ceva mereu.
‪Poate îmi sunt împărtășite ‪secretele universului.
‪Dar nu-mi dau seama.
‪Poate primesc ponturi la bursă.
‪Am fi bogați!
‪Îmi cer scuze!
‪Credeam că l-am închis.
‪- Mi-ai văzut ochelarii? ‪- Poftim.
‪E doar o prietenă.
‪- Sună mereu. ‪- Poți să răspunzi.
‪Răspunde! N-o să ni se pară urât.
‪- E în regulă. Nu e important. ‪- N-ai de unde ști. Poate că e. E viscol.
‪- O fi rămas pe undeva. ‪- E în regulă.
‪Viscolește? Nu vrem să rămânem blocați.
‪E în regulă. Am lanțuri.
‪Mâine mă scol devreme.
‪Ai pus lanțurile?
‪Nu, încă nu, dar sunt în portbagaj.
‪N-ar trebui să fie probleme.
‪Cum? Scuze.
‪Lanțurile.
‪Doamne! Șoaptele, așa le spun.
‪Noaptea e cel mai greu.
‪- Ce e? ‪- Noaptea!
‪Noaptea e cel mai greu.
‪Nu prea mai dorm.
‪Chiar pare a fi greu. Îmi pare rău!
‪- Scuze? ‪- Am zis că-mi pare rău.
‪Amândouă ne cerem scuze!
‪Ar trebui să răspunzi.
‪Ar putea fi o urgență.
‪E în regulă.
‪Știu…
‪- Știu de ce sună. ‪- Ar trebui măcar să asculți mesajul.
‪Bine!
‪Sigur.
‪Doar o întrebare necesită răspuns. ‪Mi-e frică.
‪Mă simt cam nebun. Nu sunt lucid. ‪Cum… Bănuielile sunt corecte.
‪Simt frica crescând.
‪E momentul pentru răspuns. ‪Doar o întrebare.
‪O întrebare necesită răspuns.
‪E bine.
‪- Ce voia? ‪- A sunat doar ca să mă salute.
‪Ce drăguț!
‪Prietenii sunt importanți.
‪Jake n-a avut mulți, copil fiind, ‪și nici la maturitate.
‪- Mai știi când ai făcut 50 de ani? ‪- Douăzeci.
‪Eu ce am spus?
‪Cincizeci.
‪Doamne! Unde mi-e capul?
‪Mă rog.
‪Prietenii pot fi de ajutor.
‪Așa mi s-a părut mereu.
‪Pentru că viața poate fi dificilă.
‪La fermă.
‪Și nici nu devine mai ușor ‪pe măsură ce înaintezi în vârstă.
‪- Cum? ‪- Nu devine mai ușor.
‪- Ce anume? ‪- Viața!
‪Nu. E practic un tren rapid spre iad.
‪Pentru Dumnezeu, mamă!
‪Bine, da. Am exagerat. De acord.
‪E un tren rapid spre naiba.
‪Mama ta a fost mereu nostimă.
‪Asta mi-a plăcut la ea.
‪A fost primul lucru ‪care m-a fermecat la ea.
‪S-a cam… estompat ‪pe măsură ce a îmbătrânit.
‪Te epuizează, aș zice.
‪Nu mai e nostim.
‪Îmi lipsește mult.
‪Lucia studiază gerontologia.
‪Serios?
‪Ce fascinant!
‪Fascinant.
‪Da.
‪Mereu m-au interesat problemele legate ‪de îmbătrânire.
‪Societatea noastră aproape ‪că îi respinge pe cei în vârstă.
‪Ceea ce e extrem de nesăbuit, ‪considerând că face parte
‪din ciclul vieții al tuturor vietăților.
‪Ca să nu mai spun că e neomenos.
‪Ce interesant! Și plină de compasiune.
‪Să n-o lași, Jake!
‪Cât de cumsecade e!
‪Măi să fie…
‪pare a fi groaznic afară.
‪Nu știu, Jake, cred că ar trebui…
‪Jake?
‪- Jake? ‪- Ce e?
‪Cred că ar trebui să plecăm.
‪Pare groaznic afară.
‪Am lanțuri!
‪Unde ești?
‪- Sus. ‪- Urc.
‪Doar ca să știți.
‪Jake?
‪Unde ești?
‪VECHIUL DORMITOR AL LUI JAKE
‪Jake?
‪„Ce groaznic e să sosești acasă,
‪chiar de câinii îți ling fața sau nu,
‪chiar de ai o soție
‪sau te așteaptă doar singurătate ‪sub chipul unei soții.
‪Ce singur te simți sosind acasă…”
‪Scuze! M-ați speriat.
‪Eu îmi cer scuze.
‪Ăsta e vechiul dormitor al lui Jake.
‪Da, am văzut semnul de pe ușă.
‪Da…
‪Cum să-l explic?
‪Mă lasă memoria.
‪Primele semne de…
‪De Alzheimer?
‪De demență?
‪- Corpii Lewy… ‪- Da, cred că asta e.
‪Am început să punem etichete.
‪O să vezi etichete pretutindeni prin casă.
‪Nu le-am observat.
‪O să le observi.
‪Îmi pare rău să aud că sunteți…
‪Nu-i nimic.
‪Adevărul e…
‪că aștept să devină foarte rău
‪ca să nu-mi amintesc că nu-mi amintesc.
‪Se pare că o să fie…
‪o mai bună cale…
‪Haide, măi!
‪- Da. ‪- Se spune că nu e dracul chiar atât…
‪- De negru… ‪- De negru! Exact. De negru.
‪Se spune că nu e dracul ‪chiar atât de negru.
‪Sunt de părere că așa e.
‪E vechea cameră a lui Jake.
‪Puteți rămâne aici la noapte, dacă vreți.
‪Eu și maică-sa nu suntem demodați ‪în privința asta.
‪Legat de futai și astea.
‪Trebuie să ajung acasă în seara asta.
‪Lucrez de dimineață.
‪Știu că patul
‪pare cam mic pentru doi…
‪Haide, măi!
‪Adulți.
‪E un pat de copii, până la urmă. ‪Dar nu pentru doi gemeni.
‪Doar pentru un copil. ‪Sunt sigur că vă descurcați o noapte.
‪E generos din partea voastră, ‪dar trebuie să…
‪Îmi imaginez că nu vă futeți ‪în patul ăsta.
‪Nu e făcut pentru futai. ‪E un pat de copii.
‪Dar pentru unul, nu pentru doi.
‪Da.
‪Sigur găsesc ‪ceva vechi de-al neveste-mii…
‪Ceva pentru tine de purtat la noapte.
‪Trebuie să scotocesc prin niște lăzi.
‪Sigur găsesc ceva vechi de-al neveste-mii ‪pentru tine.
‪De purtat la noapte. Iată…
‪Vechea cameră a lui Jake.
‪Jake.
‪E iubita.
‪Deschide!
‪Jake, zăpada. Trebuie să plec.
‪I-am spus iar și iar că e timpul să plece.
‪Mamă, trebuie să mănânci!
‪Cobor imediat.
‪Mamă!
‪Jake a fost mereu cuminte.
‪Mamă.
‪Sârguincios.
‪A câștigat o insignă.
‪Poate nu la fel de talentat ca alți elevi,
‪dar a muncit din greu.
‪Și asta e și mai impresionant.
‪Să fii un gen…
‪Geniu, mamă.
‪E o chestiune de noroc.
‪Loteria genetică, cum se spune.
‪Dar să te descurci așa de bine ca Jake,
‪fără vreun talent sau vreo abilitate…
‪E și mai impresionant.
‪Da.
‪- Poate ar trebui să… ‪- Acuși!
‪Bine.
‪Plecăm acuși.
‪Lasă-mă să termin aici.
‪Mamă?
‪E impresionant ‪cât de atent ești cu mama ta.
‪E rar.
‪Tindem să ne debarasăm de bătrâni.
‪E deosebit cât de devotat ești ca fiu.
‪Mă bucur să te aud spunând asta. ‪Mă simt mai bine.
‪Uneori…
‪parcă nimeni nu vede lucrurile bune ‪pe care le faci.
‪De parcă ai fi singur.
‪Eu le văd.
‪Te aștept jos.
‪Vă las singuri.
‪Nu vreau să locuiesc într-o debara.
‪Ar trebui să-i pun capăt. ‪Pur și simplu. Să o rup definitiv.
‪Fără să zăbovesc. ‪Fără s-aștept ca lucrurile să se îndrepte.
‪Nu poți aștepta la nesfârșit.
‪Nici nu mai știu cine sunt ‪în toată treaba asta,
‪unde mă opresc eu și unde începe Jake.
‪Sunt ca o sfârlează. Starea mea emoțională ‪sare dintr-o direcție în alta.
‪Jake are nevoie să mă vadă ‪ca pe cineva care-l vede pe el.
‪Are nevoie să fie văzut ‪și să fie aprobat când e văzut.
‪De parcă e scopul meu ‪în toate astea, în viață.
‪Să-l aprob pe Jake. Să-l fac să continue.
‪Are nevoie să mă vadă ca pe cineva ‪a cărui aprobare e valabilă
‪fiindcă alții mă aprobă.
‪„Iat-o pe iubita mea. Iată ce am câștigat! ‪E deșteaptă. E talentată. E sensibilă.
‪Face asta. Știe despre asta. ‪A făcut asta. Îi pasă de asta.”
‪Lasă-mă să-l duc la baie, apoi mergem.
‪Trebuie să-i pun capăt.
‪Ea e fata?
‪Da, tată, Louisa.
‪Bine. Am adus…
‪CĂMAȘĂ DE NOAPTE
‪cămașa de noapte a mamei.
‪Pentru ea.
‪Sunteți foarte amabil. Eu…
‪Trebuie să ajung acasă în seara asta. ‪În curând.
‪Nu înțeleg. Ce vrea să spună?
‪Nu știu, tată.
‪- Nu-mi dau seama. ‪- Sunt de tură mâine.
‪E chelneriță.
‪Ne-am cunoscut în timp ce mă servea.
‪E o poveste frumoasă.
‪Am întrebat-o despre…
‪burgerul Santa Fe.
‪Mă simt confuz.
‪Hai să te ducem la baie.
‪Nu vrem alt accident. ‪Mai știi ce s-a întâmplat aseară?
‪Ce caută vechitura asta aici?
‪Nu știu.
‪E mizerabilă. Plină de mâncarea ‪de bebeluși a lui Jake. Ce caută aici?
‪Sincer, mi-aș pierde și capul, ‪dacă nu l-aș avea pe umeri.
‪Vrei s-o arunci în mașina de spălat? ‪Am băgat o încărcătură.
‪Am mâinile pline cu jucării.
‪Jake și-ar lăsa capul și pe podea, ‪dacă nu l-ar avea pe umeri.
‪Sigur.
‪- Unde e? ‪- La subsol.
‪Nu cred că vrea să mă duc acolo.
‪Jake e uneori autoritar.
‪Nu îi poți permite să te controleze.
‪E reversul personalității lui. ‪Chestia asta cu sârguința.
‪Trebuie să controleze totul.
‪Sunt multe,
‪multe lucruri care îl timorează.
‪Se izolează tot mai mult de lume. ‪E o problemă.
‪Puținii oameni rămași în viața lui ‪trebuie să urmeze tot soiul de reguli.
‪Și chiar e o problemă.
‪Da, eu sunt probabil de vină.
‪Vina asta mă face să mă simt obligată
‪să mă dau peste cap ‪ca să-i fac orice capriciu.
‪E un cerc vicios.
‪Ce vreți să spuneți, de fapt?
‪Vreau să spun
‪să duci afurisita de cămașă de noapte ‪la subsol.
‪Trăiește periculos!
‪Ai trimis-o jos?
‪La mașina de spălat.
‪Mamă! Serios?
‪Nu trebuie să speli rufele pentru mama.
‪Ești oaspete și îți facem rost ‪de o cămașă de noapte curată.
‪- Nu-i nimic. ‪- Chiar ar trebui…
‪Ar trebui să ne pornim.
‪- Mai bine mă ajuți cu lanțurile. ‪- Vin imediat!
‪„E tragic cât de puțini oameni își cunosc ‪sufletul înainte să moară.
‪«Nimic nu e mai rar la orice om», ‪spune Emerson,‪ ‪«decât să fie el însuși».
‪Este perfect adevărat.
‪Majoritatea oamenilor sunt altcineva.
‪Gândurile lor sunt opiniile altora.
‪Viețile lor o imitație, ‪pasiunile lor un citat.”
‪FĂRĂ POZE SAU CLIPURI
‪E un citat de Oscar Wilde.
‪LOUISA ‪SUNĂ ACASĂ…
‪Doar o întrebare necesită răspuns.
‪Mi-e frică. Mă simt cam nebun. ‪Nu sunt lucid.
‪Bănuielile sunt corecte. ‪Îmi simt frica crescând.
‪E momentul pentru răspuns. ‪Doar o întrebare.
‪O întrebare necesită răspuns.
‪Vai, Doamne!
‪Jake, mama ta e…?
‪E…
‪Doarme.
‪E…
‪Ar trebui să plecăm.
‪Începe să devină primejdios.
‪Ești sigur că e bine?
‪Doarme buștean.
‪E un moment bun să plecăm.
‪Dar tatăl tău?
‪Pierde…
‪Pierde vremea pe undeva.
‪Iar s-a stricat tocătorul.
‪Mi-a părut bine!
‪Și mie mi-a părut bine!
‪Mulțumesc mult pentru ospitalitate!
‪Ești binevenită aici oricând. Da.
‪Jake e un băiat bun, nu?
‪- Da. ‪- Da?
‪Un om bun, ar trebui să spun.
‪Ești de acord?
‪Da.
‪Bine, atunci…
‪Deci?
‪Ți-au plăcut?
‪Da, sunt de treabă.
‪- Serios? ‪- Da.
‪Au tendința să fie băgăreți, ‪dar sunt oameni decenți.
‪A fost cât se poate de clar.
‪Amândoi te-au îndrăgit, apropo.
‪E bine. Mă bucur.
‪„Așa de deșteaptă”, a zis mama.
‪Da?
‪Ei bine, nu ție. Te-ai fi simțit aiurea.
‪Când am ajutat-o cu vasele.
‪Nu-mi amintesc ca Jake s-o fi ajutat ‪pe mama sa cu vasele.
‪Multe lucruri din seara asta sunt neclare. ‪Simt că…
‪Când ai discutat cu tata…
‪Cum?
‪Când ai discutat cu tata…
‪Se pare că totul a fost nițel…
‪- Despre taxe. ‪- Da. Despre taxe.
‪Îmi amintesc acum. ‪Sunt puțin cam amețită.
‪Ai băut mult vin.
‪- S-a bucurat că știai diferența. ‪- Am știut?
‪Da.
‪Nu cred c-ai observat, ‪fiindcă-ți tot umplea paharul.
‪- Da? ‪- Da.
‪- Bine.
‪N-am observat.
‪- Da. ‪- E înșelător.
‪E greu să ții socoteala.
‪- Așa e. ‪- Cum ziceam…
‪Per ansamblu, cred că a fost… bine. ‪A fost o vizită reușită.
‪Da.
‪Ne-am cunoscut cu toții.
‪Așa e. Sunt foarte de treabă.
‪- Ți-au plăcut? ‪- Da.
‪Și ei pe tine.
‪Cred… Cred că un semn bun.
‪Un semn?
‪Un semn.
‪Semn nu e cuvântul potrivit.
‪Chestie. Chestia bună.
‪Chestie bună.
‪E bine când oamenii care-ți plac, se plac.
‪Oamenii se cred puncte ‪ce se deplasează prin timp.
‪Dar cred că e invers.
‪Suntem staționari
‪și timpul trece prin noi,
‪suflând ca un vânt aprig,
‪furându-ne căldura, ‪lăsându-ne degerați și amorțiți.
‪- La ce te gândești? ‪- Și, nu știu, morți.
‪Simt că am fost vântul acela astă-seară.
‪Suflând prin părinții lui Jake.
‪Văzându-i așa cum erau.
‪Văzându-i așa cum vor fi. ‪Văzându-i după ce n-au mai fost.
‪- La ce…? ‪- Și am rămas doar eu.
‪La ce te gândești?
‪Doar vântul.
‪La mai nimic.
‪Serios?
‪Sunt obosită, Jake. Vinul, cred.
‪Da, ai băut mult.
‪Da.
‪E un calmant, după cum știi.
‪Sigur că știu.
‪E important ‪ca oamenii să țină cont de asta
‪înainte să ia decizii sub influența lui.
‪- A Woman Under the Influence. ‪- Un film uimitor.
‪Nu sunt întru totul de acord.
‪Am văzut filmul de câteva ori ‪pentru eseul de miercuri.
‪Am simțit o simpatie
‪față de Mabel.
‪E un personaj puternic, ‪îngrozitor de nedreptățit.
‪Este?
‪Cred că…
‪Mabel Longhetti e distrusă ‪fiindcă încearcă să-i mulțumească pe toți,
‪ca să poată fi văzută ca o victimă-eroină ‪a mișcării de eliberare a femeilor.
‪Dar doar de către feministele dispuse ‪să accepte adaptările fidele drept artă.
‪Impunătoarea Gena Rowlands,
‪doamna Cassavetes, o actriță uimitoare, ‪nu iese niciodată din rol.
‪Sunt de acord. A făcut un rol minunat.
‪Mi s-a părut că a surprins personajul…
‪Cu timpul, frumusețea i s-a accentuat ‪și a depășit rolurile de ingenuă,
‪putând părea ba în vârstă, ba tânără.
‪Nuanțe ale expresivității o transformă ‪pe Mabel Longhetti
‪dintr-o frivolă frumusețe radiantă ‪într-o bețivă tristă și fleșcăită.
‪Rowlands exteriorizează ‪dizolvarea schizofrenică.
‪Mabel se fragmentează ‪în fața ochilor noștri.
‪Pe chipul ei se petrece uneori circ curat.
‪Performanța ei e un tur de forță, ‪demnă de un rând de Oscaruri. E epuizant.
‪Teoretic, e o actriță mare,
‪dar nimic din ce face nu e memorabil, ‪pentru că e în exces.
‪E cea mai trecătoare performanță mare ‪pe care am văzut-o.
‪Nu înțeleg ce vrei să spui ‪cu „trecătoare”.
‪Mabel încearcă să-și taie venele, ‪Nick pune un plasture pe rană.
‪Simbolismul e atât de idiot ‪că-ți vine să țipi.
‪Dar filmul ăsta lung te lasă așa de amețit ‪că nu poți decât să gemi.
‪Detaliile menite să stabilească ‪natura patologică a personajelor
‪care o înconjoară pe Mabel,
‪arătându-i astfel izolarea, ‪devin în schimb momente false și apatice.
‪Nu e clar ‪dacă personajele sunt inconștiente
‪sau dacă Cassavetes nu își dă seama ‪de ceea ce face.
‪Copiii tot murmură că o iubesc.
‪Nu se știe cum ar trebui descifrat ‪refrenul ăsta.
‪O cocoloșesc?
‪Schimbă rolurile, tratând-o ‪ca pe un copil care trebuie potolit?
‪Sau o iubesc cu nerușinare, ‪așa cum face și ea?
‪Și ce să înțelegem ‪din afirmațiunile constante ale lui Nick?
‪E corect „afirmațiuni”?
‪- Parcă era „afirmație”. ‪- Sunt cuvinte ambele. Caută-le!
‪Ce să înțelegem ‪din afirmațiunile de iubire ale lui Nick?
‪Filmul e complet tendențios.
‪Totul e planificat, dar nu e bine gândit.
‪Înțeleg ce spui.
‪Chiar ești experta ‪în chestiuni cinematografice.
‪Da.
‪Așa e.
‪Cred că m-am lăsat purtat
‪de simpatia pe care i-o arată Cassavetes.
‪Cred că societatea noastră duce lipsă ‪de o anumită bunătate,
‪de o anumită disponibilitate ‪de a înțelege dificultățile altora,
‪care se confruntă ‪cu probleme cauzate de…
‪O societate alienată?
‪Nu știu. Presupun că da.
‪Da. Pare fără de speranță.
‪Ce anume?
‪Totul.
‪Faptul că te simți bătrân,
‪că te lasă trupul, auzul și vederea.
‪Nu poți vedea și ești invizibil.
‪Și ai cotit greșit de atâtea ori.
‪Minciuna.
‪- Care minciună? ‪- Nu știu. Că…
‪Că o să fie bine. ‪Că nu e niciodată prea târziu. Că…
‪Că Dumnezeu are un plan pentru tine.
‪- Că vârsta e doar o cifră. ‪- Taci!
‪Că…
‪speranța nu moare niciodată. Că…
‪dracul nu e chiar atât de negru.
‪Că există…
‪cineva pentru fiecare.
‪Numai platitudini.
‪„Gura, Mabel! Stai jos, Mabel!”
‪Și că Dumnezeu nu ne dă mai mult ‪decât putem duce.
‪Dumnezeu e un soi bun.
‪Auzi, vrei ceva dulce?
‪Cum adică?
‪- Desert. ‪- Nu am mâncat desert la mama ta?
‪A fost un tort uriaș…
‪Adevărat.
‪Se pare că sunt dependent de zahăr.
‪Nu știu.
‪Poată mă ajută să rămân treaz.
‪Categoric!
‪Avem nevoie de Jake treaz. ‪E totul foarte primejdios.
‪E un Tulsey Town imediat după ce cotim.
‪Un Tulsey Town?
‪Deschis acum? Pe frigul ăsta?
‪E vreme perfectă pentru un Brrr.
‪Nu crezi?
‪Presupun că da.
‪La Tulsey Town
‪E plin de înghețată la cornet!
‪Tulsey Town.
‪Iisuse! Nu m-am gândit niciodată la asta.
‪De unde crezi că vine numele?
‪De la clovn.
‪Aș spune că e un oraș de circari.
‪Ca locul ăla…
‪unde se duc cei din spectacolele secundare ‪în extra-sezon.
‪E condus de doamna clovn?
‪Da, poartă coroană.
‪Are coroană de clovn?
‪O regină-clovn de înghețată, ‪binevoitoare și tolerantă.
‪Din lactoză.
‪E tolerantă la lactoză!
‪E dulce, dar rece.
‪Ca mama ta.
‪- Cum adică? ‪- Nimic.
‪Nu știu de ce am zis-o. Așa mi-a venit.
‪- Ți s-a părut că mama e rece? ‪- Nu.
‪A fost minunată, chiar a fost.
‪Nu mă raliez conceptului
‪cum că mama e cauza ‪tuturor problemelor psihologice.
‪E o exagerare misogină. ‪Tâmpenii freudiene.
‪E tentant
‪să poți să dai vina pe cineva.
‪Pentru ce?
‪Pentru tot. De ce simți într-un anume fel. ‪De ce ești într-un anume fel.
‪E o exagerare misogină. ‪Tâmpenii freudiene.
‪O persoană, un adult, ‪trebuie să-și asume responsabilitatea
‪pentru ceea ce este.
‪Nu crezi?
‪Da. Mamele sunt oameni ‪cu propria lor durere.
‪Cu propria lor istorie ‪de neglijență și abuz.
‪Dar, la un moment dat sau altul,
‪în secolul 20, au fost învinuite ‪pentru fiecare hibă din copilărie:
‪schizofrenie, autism, ‪narcisism, homosexualitate.
‪Deși homosexualitatea ‪nu e comparabilă cu celelalte.
‪- Evident. ‪- Sigur că nu.
‪Să spui că mama e de vină ‪pentru homosexualitatea copilului
‪înseamnă să insinuezi ‪că homosexualitatea e ceva negativ.
‪Spuneam doar că homosexualitatea ‪era considerată o patologie
‪în literatura de specialitate, ‪înainte de 1973.
‪O mamă care-și cocoloșea copilul
‪- …era văzută adesea drept cauza. ‪- Da.
‪E dezgustător cum etichetăm oamenii, ‪îi categorizăm și nu îi luăm în serios.
‪Mă uit la copiii ‪pe care îi văd în fiecare zi la școală.
‪Îi văd pe cei ostracizați.
‪Sunt diferiți. Nu pot ține pasul.
‪Și văd ce vieți vor avea din cauza asta.
‪Uneori îi văd ani mai târziu, ‪în oraș, la supermarket.
‪Îmi dau seama, pot să văd ‪că încă mai poartă chestia aia cu ei.
‪Ca…
‪o aură neagră.
‪Ca o piatră de moară.
‪Ca o rană supurantă.
‪Jake.
‪- Mă gândesc… ‪- Aici!
‪Vai, ce crunt e!
‪Locul Crunt, ținut al Tulsey Town.
‪Și aici schimbări climatice. ‪Ai citit romanul ‪Ice?
‪- Nu cred. ‪- De Anna Kavan?
‪Nu cred.
‪1967, e un fel de fabulă despre…
‪Să luăm înghețata și să plecăm! E ger.
‪- Vreau să văd cine e de tură. ‪- Îi știi pe cei care lucrează aici?
‪Pe unii dintre ei.
‪Mă opresc uneori, ‪după ce îmi vizitez părinții.
‪Nu-mi plac unele fetele de aici, ‪așa că vreau să mă asigur.
‪- De ce, ce au? ‪- Nu știu.
‪Oamenii sunt uneori reci cu mine.
‪- Aștept în mașină. ‪- Nu. Hai și salută!
‪Nu vor veni dacă știu că sunt eu.
‪- Alo! E cineva aici? ‪- Imediat!
‪Deci, ‪Ice…
‪se petrece ‪în timpul unui cataclism de mediu,
‪ce transformă lumea ‪într-un pustiu înghețat.
‪Și principalul…
‪Bună!
‪Vă pot ajuta cu ceva, domnule?
‪Da, aș dori un Oreo Brrr.
‪Pentru el…
‪La fel.
‪Două, vă rog!
‪Două la fel.
‪Scuze, trebuie să ne pornim la drum.
‪Puteți să vă grăbiți?
‪Scuze, bună!
‪Îmi cer scuze pentru miros, ‪se lăcuiește în spate.
‪Se lăcuiește?
‪Rafturile.
‪Nu-i nimic.
‪O cunosc pe fata asta. Am văzut-o undeva. ‪I-am mai văzut chipul.
‪Urticaria aia. O cunosc. Îmi stă pe limbă.
‪Îmi stă pe creier, cum spune Jake.
‪E cineva. E de undeva.
‪Sunt sigură.
‪Ce afurisit de viscol e afară!
‪Mă mir că ați deschis.
‪Afurisit de viscol afară, ‪afurisit de Brrr aici.
‪Da, mă gândeam la același lucru.
‪Ești cumsecade.
‪Nu ești ca ele.
‪Insipide, rele și frumușele.
‪Mersi mult!
‪Nu asta am vrut să spun.
‪Ador cum arăți.
‪Ești o persoană bună ‪și ești și atrăgătoare.
‪- N-am vrut să spun asta. ‪- E în regulă… Înțeleg.
‪Se pare că există o anumită asprime
‪care vine cu un anumit fel de frumusețe.
‪Tu n-ai așa ceva.
‪O fi suferind și ei, cei frumoși… ‪Nu știu, poate…
‪Poate că frumusețea lor ‪le provoacă suferință.
‪Nu sunt psihiatru.
‪Ce ciudat să spui așa ceva! ‪Normal că nu e psihiatru.
‪N-are mai mult de 15 ani.
‪Le-am făcut mai mari, ‪că ești de treabă.
‪Mersi!
‪Face opt dolari, te rog.
‪Jake?
‪Păstrează restul!
‪- Mulțumesc! ‪- Cu plăcere. Mersi!
‪Sunt îngrijorată.
‪Poftim?
‪N-ar trebui să spun asta.
‪Ești bine? Ai nevoie de ajutor?
‪Nu e lac.
‪Nu de asta miroase. Ar trebui să știi.
‪Cum adică?
‪- Nu trebuie să pleci. ‪- Să plec unde?
‪Înainte. În timp.
‪Poți… rămâne aici.
‪Mi-e teamă.
‪De ce anume ți-e teamă?
‪- Mă tem pentru tine. ‪- Mulțumim!
‪Noapte bună! Aveți grijă! ‪Drumurile sunt primejdioase.
‪Ai observat brațele fetei?
‪- Care fată? ‪- De la Tulsey Town.
‪Care fată? Erau câteva.
‪Câteva? Erau trei.
‪„Câteva” înseamnă mai mult de două.
‪Serios?
‪- Caută! ‪- Să caut? Poți să nu mai spui asta?
‪În fine, cea cu urticarie pe brațe.
‪N-am observat.
‪Ești în mod intenționat obtuz.
‪- N-a fost intenția mea. ‪- „N-a fost intenția mea.”
‪În fine.
‪Cum e Brrrul?
‪- Prea dulce? ‪- Da, e dulce.
‪Mereu uit cât de dulci sunt.
‪Puțin te ține mult timp.
‪Nu pot să mai mănânc dintr-al meu.
‪De-abia te-ai atins de el.
‪E foarte dulce.
‪Da. E cam mult.
‪- Ți-e frig? ‪- Da. De la înghețată, cred.
‪Suntem în mijlocul unei furtuni de zăpadă.
‪A cui a fost ideea ‪să mergem la Tulsey Town, mă rog?
‪Nu comentez.
‪Ce ciudat!
‪E probabil ultima oară ‪când voi fi în mașină cu Jake.
‪În curând, ‪totul va fi o amintire îndepărtată.
‪Vom fi amândoi în locuri diferite, ‪amintindu-ne de acest moment.
‪Că am râs împreună.
‪Și poate va exista regret.
‪Poate că timpul va estompa imperfecțiunile
‪și vom crede amândoi ‪că a fost cumva frumos.
‪De ce s-a terminat? ‪Nu mai există cale de întoarcere.
‪Nu există niciodată cale de întoarcere.
‪- Ești tăcută dintr-o dată. ‪- Priveam furtuna.
‪Dacă nu-i poți spune celuilalt ‪ce gândești,
‪nu e de bun augur.
‪- Se pare că te-ai săturat. ‪- Cum adică?
‪Am cam oprit degeaba.
‪Măcar pot spune ‪că am fost la Tulsey Town în toiul nopții,
‪în mijlocul pustietății, ‪în mijlocul unei furtuni de zăpadă.
‪Sunt clovnul tău preferat din Tulsey Town ‪Unde înghețata crește în copaci
‪Așa că nu te teme, vino aici cu mine ‪Și mâncă cât poftești
‪Privirea încruntată îți va dispărea‪ ‪îndată
‪Ce iei prima înghițitură
‪De vanilie, ciocolată sau căpșuni
‪E mereu deschis la noi
‪Nu voi mai face asta niciodată.
‪Un lucru distractiv ‪pe care nu-l vei mai face.
‪- Da. ‪- Ai citit-o?
‪Ce să citesc?
‪E o carte de eseuri, ‪de David Foster Wallace.
‪Nu. N-am citit-o.
‪E o carte de eseuri.
‪Nu. N-am citit-o.
‪Ar trebui să găsim unde să le aruncăm.
‪O să se topească ‪și suportul de pahar o să fie lipicios.
‪Bine.
‪În ea, e un eseu despre televiziune.
‪Oamenii frumoși tind să atragă…
‪Oamenii frumoși tind să fie mai telegenici
‪decât oamenii nefrumoși.
‪Dar, când vorbim de televiziune,
‪combinația dintre mărimea audienței ‪și legătura psihică tacită
‪dintre imagini și privitor, dă start unui ‪ciclu ce amplifică atracția frumosului
‪și ne erodează, nouă telespectatorilor, ‪sentimentul de siguranță
‪când suntem priviți.
‪Asta e din eseu.
‪E… interesant.
‪S-a sinucis.
‪Da. Da, cred că știam asta.
‪Da, toată lumea știe.
‪Chiar și cei care nu știu nimic ‪despre David Foster Wallace,
‪care n-au citit nimic de el.
‪Suicidul devine povestea.
‪Mitologia.
‪Povestea moralizatoare. Insuportabil.
‪Insuportabil.
‪Nu cred că mai știm cum să fim oameni.
‪Cine nu știe?
‪Societatea, cultura noastră, oamenii.
‪Orice ar fi toate astea.
‪Oricare dintre noi.
‪Ai citit ceva de Guy Debord?
‪- Societatea spectacolului? ‪- Exact. Da.
‪Da. Desigur.
‪Debord spune:
‪„Spectacolul nu poate fi înțeles ‪ca o simplă iluzie vizuală,
‪ca un produs al tehnicilor de difuzare.
‪E o viziune asupra lumii, ‪tradusă la scară materială.”
‪Privim lumea printr-o sticlă
‪deja interpretată pentru noi.
‪Și ne infectează creierul. ‪Pune stăpânire pe noi.
‪Ca un virus.
‪Mă cam scot din minți ‪chestiile astea care se topesc.
‪O să fie totul lipicios.
‪N-ai o pungă de plastic sau ceva?
‪- Un șervețel? ‪- N-am așa ceva.
‪Vreau să găsesc un loc unde să le arunc.
‪Nu pare să fie nimic pe aici.
‪E un drum mic, în față, pe care-l cunosc.
‪Găsim un tomberon acolo.
‪Nu știu. Poate ar trebui să mergem acasă.
‪- La fermă? ‪- Nu. La oraș.
‪Mă tem c-o să rămânem blocați aici.
‪Dacă ne abatem ‪și rămânem blocați, nu ne va găsi nimeni.
‪Nu o să mă simt bine dacă nu scap de ele. ‪O să-mi stea pe creier.
‪Bine? Rahat!
‪Rahat!
‪Măi! Nu e…
‪Nu e mare lucru.
‪Serios.
‪Știu asta, Ames.
‪- Ames? ‪- Știu asta.
‪Vine de la Amy?
‪Ceva nu e în regulă.
‪Nu pare a fi numele meu.
‪Sau porecla mea.
‪Hai să virăm aici repede!
‪Și o să-ți arăt liceul meu.
‪Drumul ăsta duce spre un liceu?
‪Liceul meu, unde fiecare zi era un chin.
‪Atâta timp.
‪Atâta amar de timp.
‪Putem să ne întoarcem? ‪Nu am un sentiment bun.
‪- Nu înțeleg. E doar un liceu. ‪- Ceva nu e bine.
‪Nu mă pot întoarce. Drumul e prea îngust.
‪Ajungem la școală, ‪aruncăm paharele și plecăm.
‪Nu, nu știu ce e.
‪Nu are niciun sens. ‪Cum ajung autobuzele școlare aici?
‪E un liceu rural.
‪Da, am crescut la fermă. ‪Am fost la un liceu rural.
‪Aveam o intrare normală,
‪cu un drum asfaltat.
‪E în regulă. Totul are o nuanță.
‪Bine? De lucrul ăsta trebuie ‪să-ți dai seama.
‪- O nuanță? ‪- Dată de dispoziție, de emoție,
‪de experiențe trecute.
‪Nu există realitate obiectivă.
‪Știi că nu există culoare în univers?
‪Nu? E doar în creier.
‪Doar frecvențe electromagnetice ‪pe care le nuanțează creierul…
‪Da, sunt fiziciană. Știu ce e culoarea.
‪Da, ești.
‪Și știi.
‪Culorile sunt acțiunile luminii.
‪Acțiuni și suferințe.
‪Ce frumos!
‪Nu vorbești ca o fiziciană,
‪ci extraordinar de poetic.
‪Ei bine, da, doar sunt poetă.
‪Ești. E frumos.
‪- Drumul ăsta pare exagerat de lung. ‪- Pare.
‪Ăsta e cuvântul-cheie.
‪Timpul e un alt lucru ‪care există doar în creier.
‪- Și totuși îmbătrânim. ‪- Mai bătrâni și mai bătrâni.
‪Sau așa se pare.
‪Uneori simt că sunt mai tânăr
‪decât sunt. Sunt un copil, la interior.
‪Până trec pe lângă o oglindă.
‪- E mai tânăr mai bine? ‪- Da.
‪Așa cred. E admirabil.
‪Tinerețea e admirabilă?
‪Cum poți admira o persoană ‪pentru vârsta ei?
‪E ca și cum ai admira ‪un anumit punct dintr-un flux.
‪E mai sănătoasă,
‪mai promițătoare,
‪mai distractivă.
‪Mai atrăgătoare, mai plină de speranță.
‪Ca o reclamă la Coca-Cola.
‪Mai toată munca de pionierat,
‪în știință și în artă, e făcută de tineri.
‪- Bătrânii sunt rebutul tinereții. ‪- Ascultă, Jake, cred că trebuie să…
‪Nu mă așteptam la ceva atât de enorm.
‪O sută treizeci de săli de clasă,
‪sală de sport, două vestiare, ‪pentru băieți și pentru fete,
‪auditoriu, zece băi, ‪șase birouri administrative,
‪cancelarie, centru de consiliere.
‪E regional, vin elevi din 11 orașe.
‪- Ce bine îți cunoști liceul! ‪- Ca pe dosul palmei.
‪- E cineva aici. ‪- De la întreținere?
‪Omul de serviciu? Cineva.
‪Ce e?
‪Acolo!
‪Coș de gunoi. Știam eu. Vin imediat!
‪Haide! Da!
‪Unde ai fost?
‪Coșul era plin cu sare rutieră.
‪Pentru gheață.
‪Mi-am amintit că e…
‪o benă pe partea cealaltă, ‪lângă rampa de încărcare.
‪- Misiune îndeplinită. ‪- Să mergem!
‪E umezeală aici.
‪E pașnic.
‪Mai degrabă înfiorător, aș zice.
‪- Nu-s de acord. ‪- Vreau să plec!
‪- Care-i graba, dintr-o dată? ‪- Dintr-o dată?
‪Ți-am spus întreaga seară, ‪ca o placă stricată, că vreau acasă.
‪Ți-am dat vreo 40 de motive ‪de ce trebuie să mă întorc în seara asta.
‪- Presupun că așa e. ‪- Presupui?
‪M-am gândit, știi tu…
‪E pașnic și liniștit aici.
‪Iubire, e frig afară.
‪Serios?
‪Îmi citezi dintr-un cântec de viol?
‪Nu e un cântec de viol.
‪Tot spune că vrea să plece. ‪El o tot ignoră.
‪Tu cum i-ai spune?
‪Vrea să rămână. ‪Se teme de ce va spune lumea.
‪Îl întreabă ce naiba i-a pus în băutură.
‪Iisuse! Cântecul a fost scris în 1936.
‪Nu e vorba despre a droga pe cineva.
‪Fie că i-a pus droguri sau nu, ‪încearcă s-o facă să cedeze cu alcool.
‪Se puneau droguri în băuturi, în anii '30.
‪E un cântec despre constrângere.
‪Nu știu de ce te-ai enervat așa de tare.
‪Vreau să merg acasă.
‪- La fermă? ‪- Nu.
‪S-o ia naiba de fermă! La casa mea!
‪Jake, la casa mea!
‪Bine.
‪Mulțumesc!
‪Și apoi o întreabă ‪de ce i-ar răni mândria,
‪de parcă e datoria ei să-l facă ‪să se simtă atrăgător,
‪indiferent de dorințele ei, ‪de parcă ar fi responsabilitatea ei.
‪Înțeleg.
‪M-ai convins. Îmi pare rău!
‪Îmi pare rău!
‪E în regulă.
‪- Iisuse! ‪- Ce e?
‪Ne privea cineva.
‪- N-am văzut pe nimeni. ‪- Ne privea.
‪Ca un afurisit de pervers.
‪- Să mergem! ‪- Crede-mă, știu foarte bine privirea aia.
‪Jack, ce naiba înseamnă asta?
‪- Mă duc să-i spun ceva de dulce. ‪- Nu fi ridicol!
‪- Nu e acceptabil. ‪- Hai să mergem!
‪Nu. Mă întorc imediat.
‪Nu e…
‪- Nu e acceptabil! Mă întorc imediat. ‪- Jake, te rog! Hai să mergem!
‪Jake! Nu, te rog!
‪Jake!
‪Căcat!
‪Nu trebuia să fi venit.
‪Băga-mi-aș!
‪E greu să refuzi. ‪N-am învățat asta niciodată.
‪E mai ușor să spui da.
‪Uneori ești luată pe nepregătite.
‪Ți se cere numărul de telefon ‪și scapi cel mai ușor zicând da.
‪Și după acel „da” urmează alt „da” ‪și tot așa.
‪Nu e un monstru, el…
‪Jake?
‪Nu te bate.
‪Nu?
‪Sunt sigură că sexul a fost bun.
‪Cel puțin, uneori.
‪Doar…
‪Cât durează să faci hipotermie?
‪Dacă e să mor, ‪poate nu e rău să mor în felul ăsta.
‪Jake?
‪Jake!
‪Rahat!
‪Doamne!
‪Fir-ar să fie! Rahat!
‪Rahat!
‪Doamne!
‪Jake?
‪Jake, vreau să plec. Te rog?
‪Bună!
‪Îmi cer scuze! Iubitul meu a venit aici.
‪Cred că a fost la școală aici, ‪acum ceva vreme.
‪Poate îl cunoașteți, nu…
‪Nu știu dacă lucrați aici ‪pe când era elev.
‪De unde să știu? În fine, eu…
‪N-ați văzut pe nimeni pe aici, nu?
‪Cum arată iubitul tău?
‪E greu să descrii oamenii.
‪A trecut atâta vreme, ‪de-abia îmi amintesc.
‪Adică…
‪Nici măcar n-am vorbit… ăsta e adevărul.
‪Nici nu cred că l-am observat. ‪Era aglomerat.
‪Eram acolo cu iubita mea…
‪Ne sărbătoream aniversarea,
‪ne-am oprit să bem ceva, ‪și un tip… se tot uita la mine.
‪Era o pacoste.
‪Riscul profesional de a fi femeie.
‪Nici măcar să ies nu pot. ‪Mereu sunt privită.
‪S-a comportat ca un ciudat. Știți?
‪Și îmi amintesc că mi-am zis: ‪„De ar fi iubitul meu aici!”
‪Ceea ce e trist.
‪Când ești femeie, ‪singurul mod de a fi lăsată în pace
‪e dacă ești cu cineva.
‪Ca și cum ai fost revendicată. ‪De parcă ai fi proprietate.
‪În fine, nu-mi pot…
‪Nu-mi pot aminti cum arată.
‪De ce mi-aș aminti?
‪Nu s-a întâmplat nimic.
‪Poate că a fost…
‪Cred că a fost…
‪Una dintre miile de astfel ‪de non-interacțiuni din viața mea.
‪E ca și cum mi s-ar cere ‪să descriu un țânțar ce m-a înțepat
‪într-o seară, acum 40 de ani!
‪N-ați văzut pe nimeni ‪care să corespundă descrierii, nu?
‪N-am văzut pe nimeni.
‪Bine.
‪În afară de tine. Te văd pe tine.
‪Îmi fac griji pentru el.
‪Sunt sigur că nu e nevoie.
‪E în siguranță dacă e aici.
‪E în siguranță aici.
‪E liniștit.
‪E în regulă dacă îl caut?
‪Scoate-ți pantofii uzi! ‪Tocmai am curățat podelele.
‪Sunt ai dumitale.
‪Pa!
‪Da. Pa!
‪Jake?
‪Vino cu mine
‪Sunt clovnul tău preferat din Tulsey Town, ‪Unde înghețata crește în copaci
‪Așa că nu te teme, vino aici cu mine ‪Și mâncă cât poftești
‪Privirea încruntată îți va dispărea îndată
‪Ce iei prima înghițitură
‪De vanilie, ciocolată sau căpșuni ‪E mereu deschis la noi
‪Vino!
‪Vino cu mine!
‪Nu mai doare când nu-ți mai plângi de milă ‪că ești doar un porc,
‪sau, și mai rău, ‪un porc infestat cu viermi.
‪Cineva trebuie să fie un porc infestat ‪cu viermi, nu?
‪De ce n-ai fi tu? E o chestiune de noroc.
‪Trebuie să joci cărțile primite. ‪Faci limonadă. Mergi mai departe.
‪Fără nicio grijă.
‪- Cântecul ăla mereu m-a făcut să plâng. ‪- Mereu mi-a plăcut.
‪Există bunătate în lume, știi? ‪Trebuie să o cauți, dar e acolo.
‪- Tu ești bun. ‪- Doar evoluez.
‪Chiar și acum. Chiar și ca fantomă. ‪Ca amintire.
‪Ca țărână. Ca tine.
‪Suntem la fel.
‪Totul e la fel când privești îndeaproape.
‪Ca fizician, știi asta.
‪Tu, eu, ideile. ‪Totul e o apă și un pământ.
‪Hai să te îmbrăcăm!
‪Vă mulțumesc!
‪Primesc.
‪Primesc…
‪totul.
‪Primesc recunoașterea voastră, ‪acest premiu.
‪Primesc tot ce presupune el.
‪Primesc că acest premiu vine la sfârșitul ‪unei vieți lungi și fructuoase,
‪ca recunoaștere pentru munca făcută,
‪acum câteva decenii.
‪Călătoria mea m-a dus ‪prin lumea fizicului, a metafizicului
‪și a iluziilor
‪și înapoi.
‪Și am făcut cea mai importantă descoperire ‪din cariera mea,
‪cea mai importantă descoperire ‪din viață…
‪Doar în ecuațiile misterioase ‪ale iubirii…
‪pot fi găsite motive logice.
‪Sunt aici, în seara asta, datorită ție.
‪Ești motivul pentru care exist.
‪Ești toate motivele mele.
‪Vă mulțumesc!
‪Podeaua scârțâie
‪Ușa cârâie
‪Un șoricel de câmp ‪Ronțăie o mătură
‪Și stau de unul singur
‪Ca pânza de păianjen pe raft
‪De unul singur
‪Într-o cameră singuratică
‪Dar când luna apare la fereastra-mi
‪Trimițând o rază de lumină pe patu-mi
‪Iar umbra unui copac
‪Prinde a se juca pe perete
‪Și un vis prinde a se juca în minte-mi
‪Și toate lucrurile la care tânjesc
‪Mi se îndeplinesc aievea
‪Și sunt mai vrednic ‪Decât ciurdarul acela neobrăzat
‪Care se crede mai vrednic ca mine
‪Și fata pe care o vreau ‪Nu se teme de brațele-mi
‪Iar brațele-i moi îmi țin de cald
‪Și păru-i lung și încâlcit
‪Cade pe chipu-mi
‪Precum ploaia
‪Într-o furtună!
‪Podeaua scârțâie
‪Ușa cârâie
‪Un șoricel de câmp ‪Ronțăie o mătură
‪Și soarele-mi bate în ochi
‪N-a fost decât o minciună!
‪Sunt treaz
‪Într-o cameră singuratică
‪N-o să mai visez la brațele-i
‪N-o s-o las singură
‪Mă duc în lume
‪Și-mi caut o mireasă
‪Îmi caut o muiere care să fie
‪Doar a mea
‪Subtitrarea: Andra Foca