NETFLIX UVÁDÍ
Už zase?
Ne, tentokrát vážně něco vidím. Musíš mi věřit.
Nic tam není.
Je to jen oheň.
Podívej se znovu.
Nic tam není.
Možná máš pravdu.
Dobře, zlatíčka.
- Dobrý večer, babi. - Dobrý večer, babi.
Připraveni na pohádku?
Můžeme si prosím přečíst Noc před Vánocemi?
Myslím, že je čas na nový příběh.
Nestůjte tam tak. Pojďte.
Vynález Jeronicuse Jangla.
Podívej!
Tenhle příběh jsi nám ještě nečetla.
Ten jsem ještě nečetla nikomu.
„Kdysi dávno, před mnoha, mnoha lety...
žil nejlepší vynálezce v celé zemi.“
Jeronicus Jangle.
Od skromných začátků se jeho mysl nikdy nepřestala točit.
Další a další vynálezy!
Celé město bylo na nohou.
Kam utíkáte?
Těšili se, až uvidí
nejúžasnější krámek ze všech.
Pardon.
Janglovy věcičky.
Všechno bylo živé.
I věci, které být neměly.
Jeronicus inspiroval všechny,
ale nejvíc svého oddaného učedníka Gustafsona.
Připravte se na Gustafsonovu báječnou...
a velkolepou... geniálnost.
Mudro…
klouz.
Hele.
Funguje to! Vážně.
Jen vychytám pár much.
Je to jen učedník, nic víc.
Gustafson se považoval za velkého vynálezce.
Uvidíte.
Ale ten titul už patřil někomu jinému.
Pane Jangle, máte tolik vynálezů!
Ale na poslední díl
svého nejúžasnějšího vynálezu teprve čekal.
A pak jednoho dne...
Balíček pro Jeronicuse Jangla!
Vskutku!
Klíč k jeho nejsmělejším snům,
jenž mu měl navždy změnit život!
Zastav čas a zhluboka dýchej.
Mám-li v ruce to, na co čekali jsme, zblázním se!
A všemu sbohem dám, strasti budou ty tam,
nebe otevírám, zvednu křídla, startujme!
Život hnal mě a srazil mě do kolen,
já vyskočil zas, jen si nezlomit vaz!
Kdo sílu ztrácí, říkat si musí „Chtěj“.
Pošta přinesla šanci bojovat
a tak touha má, ta bude naplněná!
Den dává dar,
všem stokrát víc dej.
Řekni bez rozpaků, co dáš davu zákazníků.
To, co sám rozhodneš, je slib, to mi věř,
a záměna lež! „Je tu dar“, taks to řek,
povyš ho na dárek - buď svůj, pak ráda ti vzkážu „Jsi můj“.
Jsme tu my, krám náš, a žár a sny,
a den, kdy prohraješ, být může dnem vítězství!
Život sráží na kolena
a my tu vstaneme zas, jen si nezlomit vaz!
- Kdo sílu ztrácí, - Kdo sílu ztrácí,
- zazpívá si „Chtěj“... - zazpívá si „Chtěj“...
Pošta přinesla šanci bojovat
a tak touha tvá bude naplněná!
Den dává dar.
Všem z něj dílek dej.
A všem z něj dílek dej, a všem z něj zlatý dílek dej...
Tvoje sny se po mně ptají v tento den,
tam venku rande mají
na plácku tvém!
To nejlepší tě čeká právě tam.
- Den dává dar… - Den dává.
…všem stokrát víc dej…
Poslouchejte. Něco říct chci vám.
Všechno tady rozdávám!
Tady! Nemůžete odejít s prázdnou.
Něco vám dám!
To budou vážně veselé Vánoce!
Tak zapomeň včerejšek!
Tak zatím.
Měl funus, jak bys řek!
Jen o tenhleten okamžik jde nám.
Tak zapomeň včerejšek!
Měl funus, jak bych řek!
Jen o tenhleten okamžik jde nám.
Tvůj čas je tady, mý zlato zlatý.
O co ti jde, to se děje právě teď nám!
Tati, co se děje?
Jessico, dnes je báječný den.
Vzpomínáš na tu věc, co jsem ti slíbil?
- Jakou věc? - Na tom nesejde.
Koupím ti jich deset.
Tvůj čas je tady,
mý zlato zlatý.
Jdem dál.
Tak zapomeň včerejšek!
Tvůj čas je tady, mý zlato zlatý.
Mý zlato zlatý. Jdem dál.
Tak zapomeň včerejšek! Měl funus, jak bych řek!
Všem nám stokrát víc dej.
- Den dává dar. - Dej všem stokrát víc.
Já čekal jsem ten den, ten den, všem teď stokrát
víc dej!
Jessico, počkej na svého otce.
Potřebuju zástěru! Jdeme vynalézat!
Slíbil jste, že se podíváte na můj vynález.
Už brzy.
Ne, profesore, dáte mi dvě minuty?
Kalibroval jsi gyroskopický stabilizační systém?
- Ještě ne, ale… - Srovnals gimbály?
- Ne, ale... - Udělej to. Podívám se zítra.
- Ale, profesore… - Postarej se o obchod.
Genialita volá!
Ano!
Konečně. Po tolika letech.
Říkala jsem, že už tady bude.
Kde to je?
Tady je.
Základem...
Součet s násobkem druhé mocniny...
Děleno číslem „n“ krát dva...
To je ono.
Něco by se mělo stát...
teď.
Teď.
Teď!
Funguje to!
Nebojte se. Takhle to má být.
Ano!
Tohle musíte vidět.
To jsem já, Maestro Don Juan Diego.
Když mě vidí býk, zabije se sám.
Je pro vás čest konečně se se mnou setkat.
A já...
- Ty? - Jsem Jeronicus.
A tohle...
je má úžasná rodina.
Jsem křehký.
Držím tě.
Růže mi můžeš hodit k nohám později.
Líbí se mi, když na mě lidi zírají.
Mohou zírat na můj ladný tanec.
Všechno, o čem jsme snili.
- Vše, co jsem ti slíbil… - Poklona!
...bude teď naše.
Já v tebe věřím, Jeronicusi.
Haló? Právě obživla kouzelná hračka! Soustřeďte se!
Soustřeďte se.
Já v tebe věřím nejvíc.
A já v tebe.
A proto...
ti dám... vánoční dárek už teď.
Moje vlastní vynálezcovské brýle.
Jsou dokonalé!
Teď jsi vynálezce.
Jsem, tati, stejně jako ty.
Tak jo, zpátky ke mně.
Profesore! Vy jste to dokázal.
- Ale jak? - Hrozně zapácháš.
Je dokonalý!
Obdivuj mě z dálky.
Brzy jich bude milion.
Milion?
Jeden pro každé dítě.
Ale... já jsem jedinečný!
Musíme to oslavit. Připravím večeři.
- Oslavit co? - Ano, jistě.
Počkat. Pardon! Skvělá rodino!
Gustafsone, všechno mi tu urovnej
a postarej se o našeho nového přítele.
Jeho existence všechno změní.
- Promluvme si o tom „milionu“. - Jeronicusi!
Hned tam budu, má lásko!
Profesore?
Profesore, mohl byste…
- Budou to veselé Vánoce! - Slíbil jste…
To bude, až to uvidí všechny děti.
Já jsem taky vynálezce.
Očividně ne dobrý. Páchnoucí? Ano.
Dobrý? Ne.
Milion mých kopií?
Kalibruj gyroskopický stabilizační systém. Srovnej gimbály.
Koho by to napadlo?
To je absurdní.
Já jsem jedinečný. Jsem velkolepý!
Aby toho dosáhl, potřeboval by...
„Plány pro panenku Dona Juana.“
Musí to být dobrý pocit, být tak důležitou součástí
stvoření něčeho tak úžasného.
Byla to... hlavně profesorova práce.
Jsem jen jeho učedník.
Určitě jsi stvořil věci skoro tak úžasné jako já.
Jsi přece také vynálezce.
Všem říkám, že to chce jen doladit.
Profesor slíbil, že se na to zítra mrkne.
Býk čeká na zítřek,
ale to už bude mrtvý.
Nebudeme čekat na zítřek.
Stejní jsme, ty i já,
ke slávě předurčení lůzři dva!
Pro ně oba jsme zlosyny!
Obraz tvůj? Chlap hadrník!
Parfém Zápach, tělo nezná jiný!
Ale tu realitu, tu smažem hned, neměj strach... ha!
A budeme se topit v prachách!
Tvoje jméno získá glanc!
„Gustafson a Don Juan“, tak zlom vaz!
A začneme od nuly!
Prachy půjč si na dluh, splať je, zbudou-li li li.
Jen se dívej!
Kniha vynálezů může být naše.
To jsou profesorovy vynálezy.
Tvoje vynálezy.
Ty stránky nesou pot tvých prstů.
Patří ti stejně jako jemu.
To by byla krádež.
Zapůjčení.
Na neurčito.
Společně můžeme vybudovat impérium.
Jméno Gustafson bude zářit jasněji než tisíc španělských obloh.
A já, Don Juan Diego,
zůstanu jediný svého druhu.
Jak snadné!
Žádná krádež!
Prachy na dluh ty splať,
zbudou-li...
Gustafsone! Myslel sis, že budeme slavit bez tebe?
Rychle odpověz, nebo ti to zbaštím.
Gustafsone!
Veselé Vánoce, Jangle.
Gustafsone!
Jeronicusi!
Gustafsone.
To ne!
Vrátí se?
Bohužel ne.
Jeronicus se snažil přesvědčit konstábly o tom, co Gustafson udělal,
ale neměl žádný důkaz.
A tak se věčný optimista Jeronicus vrátil k tomu, co uměl nejlépe.
Ale jako by se něco změnilo.
Nemohl najít správný šroubek nebo otočit správným kolečkem.
Rok od roku ubývali zákazníci
a účty se kupily.
VÝPRODEJ
A Jeronicus mohl jen sledovat, jak jeho ukradená kniha vynálezů
udělala z kdysi věrného učedníka
nejbohatšího výrobce hraček na světě.
Ale Jeronicus se odmítl vzdát.
Vynálezce to byl pořád skvělý.
Ale zdálo se, že ho opustilo jeho kouzlo.
A brzy nato...
Hodně štěstí, Jangle.
…i všechno ostatní.
JOANNE JANGLOVÁ MILOVANÁ MANŽELKA A MATKA
Jessica se snažila to prázdné místo vyplnit.
Ale byla to příliš veliká ztráta
a Jessica byla příliš malá.
Nakonec jí došlo,
že nepřišla jen o jednoho rodiče,
ale o oba.
Zlomený a poražený Jeronicus trval na tom, že jí bude lépe bez něj.
A nakonec...
mu jeho přání splnila.
A Janglovy věcičky...
ZASTAVÁRNA
...kdysi svět přání a divů, zanikly.
A Jeronicus Jangle,
nejlepší vynálezce na světě,
přísahal, že už nikdy nic nevynalezne.
Ta kukačka uvnitř nekuká.
Je to rodinná památka.
Máte rodinu?
Nic mi není!
Nic mi není.
Zametl jsem, otřel prach...
a umyl podlahu.
Uklidil jsi ve spíži?
Moc bych ocenila, kdybyste je spravil.
Samozřejmě, že je spraví. Je to nejlepší vynálezce ze všech.
Děti. Mají velkou představivost.
Děkuji!
Na shledanou!
Edisone, čas na domácí práce!
Mami, my vynalézáme!
Tohle je zastavárna.
Co ti na tom nedochází?
Kdepak. Je to magický, tajuplný...
Sbohem, Edisone.
...svět přání a divů!
- Dobré ráno, slečno Johnstonová. - I tobě, Edisone!
Vynalezl jsi dnes něco?
Brzy!
Dobré ráno, paní Johnstonová.
Dobré ráno, Jerry.
Je tu taková tma.
Perfektní.
Líbilo se mi, jak to bylo.
Jak se má můj oblíbený majitel zastavárny?
Jenž žádný majitel zastavárny není. Jen chce, aby si to všichni mysleli.
- Jerry? - Lépe, kdybyste mi říkala mým jménem.
Vy jste roztomilý.
Haló, Jerry.
Jsem Jeronicus.
Jste Jerry.
Něco jste chtěla, paní Johnstonová?
Jsem slečna.
Ovdověla jsem. Vzpomínáte?
Je mrtvý. Fuč.
Nikdy se nevrátí.
Je na lepším místě.
Vtipálek Jerry.
Tohle byste měl otevřít.
Tři měsíce jste nezaplatil plyn. Vlastně čtyři.
Měsíc předtím jste měl přeplatek.
- Paní Johnstonová, ocenil bych… - Slečno.
…kdybyste mi neotvírala poštu.
Je to jen... takový můj šestý smysl.
Dar.
Vím, co je uvnitř...
aniž bych to četla.
Pusťte.
Paní Johnstonová…
na tohle nemám čas.
Jerry! Rozveselte se!
Trochu se usmějte.
Život je samej faul,
zvedněte se hned. Chce to cíl, dál se dá jet!
Chováte se jako blázen.
Dolar vám někam fouk,
to je celej on! Nezboří se do rána svět!
Zametá se spoušť,
z čela utře se pot,
klídek vrátí se k vám, jak já.
A naděje schoulená,
všem souzená
vám bonus dá...
Uvidí vás lidi.
Potom přímej zásah schytáte, proč se děsit?
Položím to sem.
Chci prověřit…
Přímo sem.
Vám srdce bije jak zvon,
je pěkně vypečené,
s oblohou lásky vaše srdce nabídneme!
Celej svět dá na úsměv váš,
po něm jde, po něm jde,
celej svět zná tu svůdnou zář.
Září dál než hvězda.
Jste opilá?
Je, je, jé!
- Světlo vám někdo krad… - Krad.
…hejbnem zadkem snad!
Tanečníci?
Proč sedět ve tmě celej den?
Co ty tady celej den, hybaj ven!
- Je fajn, chyť slunce šajn! - Šajn.
Pozor na dveře!
Zabojujte skvěle, my se známe, šance jsou…
Pozor! To je k nezaplacení!
Ode dna vypalte, hlava to
stihla, chce všechno vyhrát.
Kdo doufá, si troufá,
ten to dá.
Dny jdou, dou, dou...
a svět má chuť na úsměv.
Celej svět dá na úsměv váš.
Život má být fór.
Tak se chlape začni smát!
Smát!
Vidím, že když je na tom člověk špatně, prodá cokoli.
- Přinesla mi poštu. - Vyjadřuji své city.
Tím nejslušnějším způsobem, co znám.
Mohla byste je vyjadřovat tamhle?
Pro vás cokoli.
Pro vás…
Přijede vás navštívit bratranec. Veselé Vánoce.
Doufám, že můj oblíbený.
Kdepak.
Pane Delacroix.
- Jangle... - Čekal jsem vás.
Ano, a proto jste mi neodpověděl na žádný z mých dotazů.
Přemýšlel jsem.
Posledních 30 let slibujete něco velkolepého.
- Ano a mám nápad. - Něco obdivuhodného.
Stříbro. Můžete ho roztavit. Je na 3,5. Příští rok bude na 4,5.
- Něco ohromného. - Pak vyskočí na 5,7.
Něco, co ukáže bance, že se jim to vrátilo.
Proto jsem chtěl víc času. Ukážu vám to.
- Teď se… - Je mi líto.
- Banka už nemůže čekat. - Podívejte.
- Uvidíte sám. - Poslouchejte!
Buď ty peníze seženete do Vánoc...
Ty jsou za pár dní.
…nebo mi ukažte ten slíbený revoluční vynález.
Něco revolučního?
Obvod velkolepého
vydělím druhou mocninou ohromného...
Zabere to...
Dva tisíce let.
To jsem špatně nakalibroval.
- Vynález, nebo banka zabaví... - Počkejte.
- …Janglovy věcičky a všechen majetek. - Pane Delacroix!
Přišel bych o všechno.
Nerad to říkám, starý příteli,
ale vypadá to, že už se stalo.
Veselé Vánoce.
Něco revolučního.
Našel jednu věc, která mohla všechno změnit.
Tady jsi.
Ale něco pořád chybělo.
Někdo chyběl.
Mnohokrát se pokoušel psát.
Ale Jeronicus nemohl najít správná slova.
NEJDRAŽŠÍ DCERO JESSICO
„Omlouvám se“ asi ještě nikdo nevynalezl.
A i když se odstěhovala daleko,
srdce, zdá se, velká vzdálenost nezajímá.
Zajímá ho jen to, co miluje a co chce, aby ho milovalo na oplátku.
Jessicu už čekání omrzelo.
Měla svůj vlastní život.
A dceru.
Byla to zvláštní holčička.
Zvídavá a někdo by dokonce řekl kouzelná.
Journey.
Mám s dětmi si hrát,
a prolítnout park.
Já nejraděj si měřím svět,
je hračkou – ber ho tak!
Jsem zkrátka „typ“,
a zvláštní, a jak!
Slýchám pyšnou mámu svou,
já cítím se naopak.
Jsem obyčejná holka,
všechno zkoumám ze všech stran,
a vím, že nás je kopec!
Napiš, kde tě potkat mám.
Matka jí slíbila, že jednou půjdou navštívit Janglovy věcičky,
ale jen, když dostanou pozvání.
Journey!
A jednoho dne...
pozvání přišlo.
Je to jen na pár dní, tak nezapomeň na slušné vychování
a sněz svou večeři. Celou.
Ať chutná jakkoli.
Buď na svého dědečka hodná.
I kdyby nebyl...
- takový, jakého sis ho vysnila. - Bude ještě lepší.
- Vím to. - Nastupovat!
Mám tě ráda, mami!
- Já tebe víc. - Počkejte! Už běžím!
Nemohla se dočkat.
Věrná svému jménu, vydala se na magickou cestu.
NESBITTŮV DOMEK
Veselé Vánoce!
JANGLOVY VĚCIČKY ZASTAVÁRNA
PENÍZE NEVRACÍME
JANGLOVY VĚCIČKY ZASTAVÁRNA
ZPÁTKY ZA 5 MINUT. NEBO MÍŇ. NEBO VÍC. TAK NĚJAK.
Promiňte.
Kde najdu Jeronicuse Jangla?
- Tamhle stojí. - Děkuji.
- Vezmu si to. - Dvacet.
Vy jste pan Jangle?
Záleží, kdo se ptá.
Jsem Journey, vaše vnučka.
Moje vnučka se jmenuje Jackie. Něco s „U“.
Justice? Jupiter? June? July?
Journey.
To je J-O-U. U tam je. Tak jo.
Máma říkala, ať vám dám tohle.
„Iluminace vznítí integraci. N krát mezi...“
Aha.
„Drahý otče...“
Údajně.
Chtěl bych jedno vejce, prosím.
„Nechám u tebe Journey do Vánoc.“
Zajímavé jméno.
„Je to zvídavá dívka, ale dobře vychovaná.
Jak jsi říkal, je načase, abyste se poznali.“
To jsem říkal? Kdy?
„Vyzvednu ji na Boží hod.
Doufám, že se máš dobře. S láskou Jessica.“
S LÁSKOU JESSICA
Ne.
Moje vnučka by mě nechtěla navštívit.
Nemám, kam jinam jít.
Mluv tišeji. Špatně tě slyším.
Nemám, kam jít...
Tady zůstat nemůžeš. Možná příští rok.
Možná za pět, deset let.
Víš, co se říká o dětech? Jsou kreativní vakuum.
To nepotřebuju. Na něčem dělám.
- Ale… - Sbohem.
Symetrie…
přináší synchronicitu.
Na tohle nemám čas.
Nerozuměla jsi, když jsme si povídali venku?
Chtěla vlastní vynálezcovské brýle.
„Chci fialovou přezku, tati.“
„Musí mít fialovou přezku.“
Splnil jsem jí to.
Její matka si myslela, že na to není připravená, ale já věděl, že je.
Můžeš zůstat.
Super.
Až podepíšeš tohle.
Doložky mlčenlivosti na ochranu osoby,
jejíž mysl přesahuje kontinuum mezi fantazií a realitou. Nebudeš na nic…
sahat, ničím hýbat, nic nerozbiješ
a nevezmeš nic z tohoto krámku.
Rozumíš?
Tak to tady podepiš.
Došel inkoust.
Pokračuj. Inkoustu je tam spousta.
Podepsáno.
Podepsala jsi ji.
Zavázala ses.
- Co to je? - Do toho ti nic není.
Přesně o tomhle... Nesahat. Dobře?
Máš hlad?
Mám jedno vejce. Rozdělíme si ho?
Vezmi si tašku do první ložnice nalevo.
Tak jo.
Co se děje?
Můžu ti říkat dědo Jeronicusi?
Musí to být?
Máš pravdu.
Děda J zní mnohem líp.
No tak.
No tak. Uklidni se.
Tak jo.
Uvidíme se brzy, dědo J!
Pospěš si zpátky, jak nejpomaleji můžeš.
Proč mi nikdo neříká mým jménem?
Jeronicus nebyl jediný, kdo potřeboval něco revolučního.
I Gustafson něco hledal.
Kdo je Gustafson?
To je ten, co ukradl Jeronicusovi knihu vynálezů.
Copak neposloucháš?
Poháněno Don Juanovou hamižností a žízní po moci,
Gustafsonovo impérium vzkvétalo.
Po skoro třicet Štědrých dní
Gustafson odhaloval jeden ukradený vynález za druhým.
Až mu nakonec žádné nezbyly.
KONEC KNIHY
Takže Gustafsonovi nezbývalo, než se vrátit k jeho vlastnímu nápadu.
Konec konců, byl také vynálezce.
Gustafsone!
Závity v palici ti melou pocity jak hrom!
Nicota tě zdraví „helou“, šaty brekem promoknou...
a to jediný, co teď naplní tě, dveře nabídnou!
- No a co to je? - Vy máte zvědavou?
- Jo, řekni, co to je! - Pojď, strč sem nos!
To, po čem každej blázní, to nikdo nikdy neviděl!
Přesto hit na seznam přání hned v krámě by připsat chtěl!
Kdo supermozek geniální má, to tu kdekdo ví!
- My to víme! - Pan Magikus Gé!
- Co tu s námi je! - Jen tleskejte mi!
- Hó, svět mě zná a já znám svět! - Svět ho zná a on zná svět!
- Hračky pro děti až do sta let! - A kdo z vás mu nenalét?
Zapomeňme na obdiv,
mám ve svých rukou osmej div!
- Je to Moudro! Kouzlo! - Moudro! Kouzlo!
A má ho ten, kdo přijde dřív!
Sny neskutečné
splní Magikus Gé,
proto tu je!
Bez géčka není magie.
Pro pódia jsem
já středobodem, Géčko ztratit,
jsou v háji kouzla beze mě!
Přijímám objednávky. Chcete 100? Já to poznám.
Vidím vám to na očích. Tisíc! Počkat! Pět tisíc!
Dalších pět.
Jdou po mně! Je toho na mě moc!
Hej! Jeden dejte mámě a ať mi zavolá! Jo!
Hó, svět mě zná a já znám svět!
Svět ho zná a on zná svět!
- Hračky pro děti až do sta let! - A kdo z nás mu nenalét?
Zapomeňme na obdiv,
mám ve svých rukou osmej div!
- Je to Moudro! - Moudro!
- Kouzlo! - Kouzlo!
Tohle vysvětlete mi! Do toho!
Ó, kde pro všechny vzít sezóny hit?
Je to břemeno být géniem a všechny oslnit!
Já nemoh' jsem spát, a teď s váma jsem rád,
a chci všechno dát jen vám.
- Jen vám, jen vám. - Jen vám.
Sny neskutečné
splní Magikus Gé, proto tu je!
Bez Géčka není magie, ne, ne!
Pro pódia jsem já středobodem,
Géčko ztratit…
- …kde jste lidi zlatý? - Všechny chyť!
A teď prachy sem! Račte platit, pane, bez nich
jsou kouzla na nic, a kouzla na nic,
a kouzla na nic, věřte mi!
Ou, jé.
Pálí mi to obličej!
- Sežeňte doktora! - Pomozte mu někdo!
Honem, všichni pryč!
Středové kolečko jsem opravil už šestkrát.
To je hloupé. To také.
Já jsem hloupý. Jsem pitomec.
Gyroskopický stabilizátor by měl...
Nečtu to správně. Stabilizuj gyroskop...
Příště třeba někdo přijde o oko
a neuvidí, že jsi všem pro smích.
Nespálit tvoje nákresy, mohl jsem tě vyrábět ve velkém.
A břemeno vybudování impéria by padlo na koho?
Jsem a navždy zůstanu
jediný svého druhu.
Spravím to. Uvidíš.
Nebo vymyslím něco ještě lepšího.
Víš proč? Protože jsem Hračkář roku.
Hračkář roku,
Hračkář roku!
Zvedni mě.
Neboj.
Chci tě jen povzbudit.
Povzbuzuji tě, abys nebyl imbecil!
Veškerý úspěch máš jen díky té knize vynálezů.
Tak proč si nepůjčit další z Jeronicusových vynálezů?
- Protože už jsem ukradl... - Půjčil.
...všechno z té knihy.
Nic z něj nezbylo.
V té jeho zastavárně už nic není.
Mám tě zase praštit?
Protože to rád udělám. Vážně.
Je to pořád skvělý vynálezce.
Vždycky něco zbyde.
Tak na čem pracuješ?
Nikdo by se mnou neměl mluvit,
protože by měli být zaneprázdněni domácími pracemi.
- Ale já nechci... - Mluví.
- Chtěla jsem… - Domácí práce.
Musíš zvýšit proměnnou exponenciálně na druhou.
Tu druhou.
To není možné.
Druhá odmocnina. Derivát by byl...
Ty tomu rozumíš?
A co...
tomuhle?
To je obvod velkolepého.
A tohle? Tenhle?
Druhý derivát skvělého.
Četlas mé poznámky.
No tak.
Musíš počkat.
Na tomhle tě nachytám.
Co tohle?
Myslel jsem si to.
To nic.
No, byla by to druhá odmocnina možného,
ale máš tam chybu.
Druhá odmocnina možného je součet od jedné do nekonečna…
Vynásobeno celým číslem od nuly k možnému...
Delta-T krát hodnota obvodu, krát jedna minus théta na...
Derivát...
Děleno sin-thétou.
Od nuly do jedné. Vynásobeno derivátem, vyděleno
intervalem mezi jedničkou a nulou...
Teď je to správně.
Ty to vidíš?
Ty ne?
Ne... Už ne.
- Jen jsem… - Stačí.
- Běž pracovat. - Ale, dědo...
Pracovat.
KÁMOŠ 3 000
Máma?
Kde je svět, ten, co jsi stvořil?
Jeho příběh ten šlo prožít,
pár slov
a rostla jsem ke hvězdám!
Dnes je v souhvězdích průvan,
sněhu plášť kouzla schoval nám.
Rozum vzdal svůj mač,
chci se prát, je zač! Vstřel gól.
Mapo dráhy mé, mně křídla dej!
Jen slábni gravitace, let mi přej!
Dědeček mě zná, hvězd se dotknu já!
Je to volba má…
druhou odmocninou nemožného být!
Je to volba má,
dát na frak překážkám a těm, co lžou!
Za slovo sama sebe toužím vzít!
Ach, těch možných možností!
Druhá odmocnina nemožného
naštěstí své ví...
své ví!
Nepodceňuj mě v mém věku,
že jsem tady peklu i nebi děkuj,
holky i zlatý mrak čechrat dovedou!
Nad mraky nejsem teď,
ty slyš mou předpověď!
Chodník stoupá a vítr začal dout!
Dveře dokořán ven mě zvou,
před nebem smekám střechu nad hlavou!
Jsou pravidla známa, zem točí se s náma,
jsem pól,
zemský pól!
Svou cestou krátkou dlouho jsem!
Já krotkou bouří ráda jsem!
A spoutávám
síly světa, zázrak sám!
Je nad obzorem cíl! Nad obzorem cíl!
Je to volba má
dát na frak překážkám a těm, co lžou!
Za slovo sama sebe toužím vzít!
Ach, těch možných možností!
Svou cestou krátkou dlouho jdem! Já krotkou bouří ráda jsem!
V hlavě věta „je to volba má“
mi zní…
mi zní.
Páni!
„Jangleátor 2 000“?
Já to věděl!
Duch!
Kdo jsi?
Já jsem Journey. Jeronicusova vnučka.
Já jsem Edison. Edison Latimer.
Nejdůvěryhodnější asistent profesora Jangla.
Chceš být můj učedník?
A ty můj?
Ptal jsem se první.
Jako hlavní vynálezce nařizuji, abychom hned odešli.
- Až najdu, co hledám. - A to je co?
Poznám to, až to uvidím.
Neměla bys na nic sahat.
Nikdy nevíš, kdy to může udělat něco...
takového.
Tady něco je.
Proč mi to profesor neřekl?
Je to... úžasné!
Bude to úžasnější, až to rozchodím.
Když to nerozchodil profesor, proč myslíš, že to dokážeš ty?
A kde je napsáno, že nedokážu?
Co to vůbec znamená?
Počkej.
Nefunguje to.
Ty bys také nefungoval, kdyby tě zavřeli do tmavé místnosti.
Zdá se, že energetický zdroj je v superpozici stavů.
Potřebujeme něco na zhroucení vlnové funkce.
Bude fungovat, či ne?
Ano.
Ano bude, či ano nebude?
Je to jednoduchá otázka. Žádám jednoduchou odpověď.
Bude fungovat.
Aspoň tomu věřím.
Bude fungovat. Aspoň tomu věřím.
Já nechci umřít!
Ještě nejsem ani v pubertě!
Pubertě!
No tak.
Edisone, pusť mě!
Kdyby se něco stalo, jsem tady.
- Neboj se. - Neboj se.
Pojď sem.
Neboj se.
Jen klid.
Opatrně.
Jmenuji se Journey.
Já jsem Kámoš. Kámoš 3 000.
A tohle je Edison.
Nic mi není.
Ahoj!
Edisone. Ahoj!
Proč jsi nefungoval mému dědečkovi?
Fungoval jsem vždycky.
Jen jsem potřeboval, aby někdo věřil.
- To je ono. - To je ono.
Víra! Zhroutila vlnovou funkci.
Muselo to být součástí vzorce dědy J. Funguje to.
Protože věříme.
Samozřejmě, že věříme. Vznáší se ti nad hlavou.
Vznáší se ti nad hlavou!
Mami!
Buď opatrný.
Víra.
Co to...
Já létám!
- Kámoši! - Já létám!
Co se to děje?
Jak je to možné?
Edisone! Pusť se!
Pusť se!
Nic se ti nestane!
Ale stane!
Bingo!
Kdo je v mé dílně?
Málo víry!
Co tady děláte?
Co jsi to udělala?
Říkal jsem, ať na to nesahá, ale neposlechla.
Ve smlouvě se píše, že nemáš na nic sahat,
s ničím hýbat, nic rozbít ani brát z mého krámku!
- Vzpomínáš? - Nehýbala jsem s ním.
Čekáš, že uvěřím, že tam přešel sám?
No, vlastně letěl.
To není možné.
Sledujte. Ukážu vám to.
Takhle.
Vidíte?
Vidíte? Říkal jsem to. Nefunguje.
Funguje. Jen musíš věřit.
Profesore, opravdu jste nejlepší vynálezce ze všech.
Nejsem vynálezce.
A ty taky ne.
Ale, dědo...
Nech toho, jo?
Dost.
Nic by mi neudělalo větší radost, než kdyby fungoval.
Funguje. Musíš mi věřit.
Říkám pravdu. Nikdy bych ti nelhala. Prosím!
Potřebuju... abys šla spát.
Já nechci. Chci tu zůstat a napravit to, prosím!
- Prosím! - Dobrou.
- Stačí, když… - Poslouchej mě!
Běž!
Znovu a znovu…
a zas celý den…
já přemýšlím jen…
o životě svém.
Jak muž věčně hledá svůj cíl.
A proč stojím tu sám…
poražen.
Každou novinku mou děvčata chválila,
jejich smích slyším pořád, i dnes.
Obchod byl samá hra,
každý sen vyplněn,
sladké úsměvy vychutnal vítěz!
Na pár dnů si vzpomeň,
venku mráz, v krbu oheň.
Ty dny vzpomínky nevrátí nám,
zpět k nám.
Měl jsem ráj, ráj,
zdědil jen bol, život boj vzal,
náhle se lek, proud vzal vor,
ou, moje „Já“ s ním,
ví, že mu nevěřím.
A chci…
věřit znova jak dřív.
Znovu a znovu…
a navždy zas.
Jak ráj život můj…
být moh, vím.
Ahoj, mladá dámo.
Tak jo.
Jak neslušné!
- Jsem Gustafson. - Gustafson.
Dobrá práce.
A... ty musíš být vnučka Jeronicuse Jangla.
Jak tak znám tvého dědečka,
v Janglových věcičkách se chystá něco velkolepého.
Něco... obdivuhodného.
Je to jen zastavárna.
Ty a já...
Oba víme, že tam něco je.
Můžeš mi to říct.
Možná bych to mohl prodat. Nebo to masově vyrábět. Pro něj.
Musím lepit cenovky.
V zastavárně.
Poslední den před Vánoci!
Kupte dokonalé dárky pro své dokonalé lidi!
ZAVÍRÁME VÝPRODEJ VŠEHO ZBOŽÍ
Slyšelas? Profesor otevírá novou pobočku!
Edisone, tak to není.
Zavírá svůj krámek.
Journey!
Ale já to nedovolím.
Den netrvá věčně. Máme spoustu práce.
Promiň, že jsem křičel.
- On funguje! - Nemělas tam být.
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
- Paní Johnstonová? - Zase vyrostl.
Obejměte za mě děti.
Hledám vás celý den.
Vždycky chodíte do krámku. Stalo se něco?
Jerry! To je překvapení!
V čem je problém? Jste v pořádku?
- Jo! - Paní Johnstonová?
Je nová. Líbí se vám?
- Hezká dodávka. - To není...
Kde se to tady vzalo?
Paní Johnstonová, já...
Na tohle nemám čas.
- Jen potřebuji vyzvednout balíčky. - Já vím!
Potřebujete vyzvednout balíčky.
Všichni v Cobbletonu potřebují vyzvednout balíčky!
Ale všichni odjeli na svátky za svými rodinami a...
milovanými.
Soustřeďte se.
Paní Johnstonová, soustřeďte se.
Poslouchejte mě, Jerry,
trocha zábavy by vás nezabila.
Snažím se rozdávat radost. Jsou přece Vánoce.
- Potřebujete pomoct? - Zvládnu to.
Zasuňte páčku.
Přesně tak.
Zvládla jste to.
Paní Johnstonová? Potřebuji to vyřídit ještě dnes.
- Hezké svátky, Jerry. - Končím s podnikáním.
- Prý má sněžit. - Zavírám svůj krámek.
- V kolik... - Prý je tady vaše vnučka.
Vnoučata jsou jako děti, ale můžete je vrátit.
Řeknete mi, kdy přijedete?
- Jen... Ne. - Já jen...
To je v pořádku, Jerry. Mám to.
- A je to. - Děkuji vám, Jerry.
- Ale stavíte se, že? - A je to. No jistě, Jerry.
A jedeme!
Z cesty!
- Sbohem! - Paní Johnstonová!
O Vánocích odjíždím. To je zítra!
- Ach, Jerry. - Jeronicus!
Jmenuji se Jeronicus!
Jmenujete se Jerry!
Proč mi nikdo neřekne...
Hej!
Tak jo.
Kdokoli to byl,
teď se těš.
Journey?
Trefa!
Řekla sis o to. Tak jo.
Také jsem byl malý.
Netrefil ses!
Někdo dostal sněhovou koulí.
Rovnice od jedné do nekonečna. S...
Kluci, pomozte mi.
- Můžeme si s tebou hrát? - Jasně. Zkoulujeme je.
- Uděláme sněhové koule. - Ano!
Ano!
Teď!
Zkouloval jsem tě!
Dědo J, to je zábava!
Netrefil ses!
Víš co?
Edisone!
Nejspíš si někde venku hraje.
Musíme toho hodně sbalit.
Naplň ty bedny.
- Ale já nechci... - Balit.
- Bedny! - Dědo...
Dědo!
Zkus v tom najít synchronicitu.
JANGLOVY VĚCIČKY ZAVÍRÁME
KUPTE JEDNU A DOSTANETE DVĚ ZDARMA, JEN KDYŽ KOUPÍTE DALŠÍ TŘI
Co se stalo?
Gustafson. Říkal, že on je nejlepší vynálezce.
Že profesor už…
Edisone, řekni mi, žes to neudělal.
Jsem nejhorší učedník.
Ty jsi hrozný učedník, ale na mě fakt nemáš.
- Kámoši! - Nic mi není.
Kde je Kámoš?
Volá mě máma. Slyšelas to? Já jo.
- Už běžím! - Edisone!
- Musíme Kámoše dostat zpátky. - To rozhodně musíš.
Pořád pracuju.
Myslíš na to, na co já?
Když řeknu ne, přestaneš na to myslet?
Pěkný náklaďák.
Je nový!
Ještě si na něj zvykám.
Dnes jsem málem zabila jen jednoho člověka.
Pokrok!
Nic nemohlo Journey zastavit od vysvobození Kámoše,
její jediné naděje na záchranu Janglových věciček
a jejího dědečka.
Tudy jít nemůžeme!
Ať si myslíš, že nemůžeš, nebo můžeš, máš pravdu.
Co to vůbec znamená?
Kupující jsou tady? Zase?
Copak ses z minula neponaučil?
Viděli jsme to na vlastní oči. Je to tutovka.
Ty jsi tutově hlupák.
Hlupák... hlupák.
Journey? Edisone?
V mé dílně si nemáte hrát.
Co jste to udělali?
Představuji vám
hlavního vlastníka továrny na hračky
a dvaceti osminásobného Hračkáře roku.
Neviděla jste mou vnučku?
Pojď!
Muže bezkonkurenční umělecké dokonalosti.
Má... ozubená kolečka a šroubky ve vlasech.
Jeho genialita odporuje logice a vysvětlení.
Když ji poznáte, bude se vám líbit. Já už tam skoro jsem.
Skvělého...
Už tam jsem.
...zázračného, mistrného...
GUSTAFSON PŘEDSTAVUJE KÁMOŠE 3 000
…nejlepšího vynálezce na světě...
Gustafsona!
Děkuji.
Interaktivní robot.
Které dítě by mohlo odolat?
Můj nejnovější…
nejskvělejší...
Kámoš 3 000!
Voilà.
Počkáme, až se zahřeje.
Večer jsem vylepšoval kryt a...
Haló?
Ne... Nepropásněte to. Tohle musíte vidět.
Oněmíte úžasem.
Paní Johnstonová!
- Jerry! - Vemte mě do Gustafsonovy továrny!
Určitě se nechám přemluvit.
Tak nic. Půjdu pěšky.
Ale, Jerry! Rozveselte se trochu. Naskočte si.
Jsem Jeronicus.
Jmenuji se... Jeronicus.
Když jdete pěšky, jste Jeronicus.
Když jedete se mnou, jste Jerry!
- Použil jsem cínová kolečka... - Nevěří.
...místo měděných.
Robot je lehčí a lépe se vám ponese,
až ho koupíte svým dětem k Vánocům.
Dvaceti osminásobný Hračkář roku.
Pošli ten zmetek tam, kam jdou všechny nepovedené hračky.
Do maloobchodu?
Ne, do drtiče.
Do drtiče?
Ano! Do drtiče!
Tamhle je.
Odvedu pozornost. Ty běž pro Kámoše.
Mám tu další.
Hej!
Kdo to je?
Pojď, Kámoši.
- Zdravím. - Proč jste se vrátila?
No, víte, já... Zapomněla jsem je doručit.
Jsem popleta.
Víte, jak to vypadá na Štědrý den. Je toho moc. Všichni si posílají
balíčky, dárky, dopisy, všechno možné.
Stráže! Jsou hned za mnou!
Rychle! Musíme se vrátit do tunelu!
Vedeš si skvěle, Edisone!
Ty lžeš!
Tvoje vlasy, lesklé jako hříva hřebce.
Tvé oči mají barvu moře.
A tvoje bochníčky,
žhavé jako čerstvě utržená čili paprička, co...
Tu větu nedokončuj.
V továrně jsou děti. Vzaly bednu s robotem.
Koho to zajímá?
Je to zmetek. Ať si ho vezmou.
Kdyby nefungoval, proč by ho zachraňovaly?
Nezachraňovaly!
Děti v továrně!
Okamžitě je zastavte! Podtrhněte jim nohy.
Tahejte je za vlasy. Kruťte jim rukama!
Okamžitě je zastavte!
Pospěš si.
To ne!
- Co se stalo? - Rozbilo se to.
To je ten větrák?
- Edisone? - Profesore?
Dědo J!
Journey, jste v pořádku?
- Ano! - Ne!
Jsme v pořádku!
Máme Kámoše a musíme ho odsud dostat.
Hned se vraťte!
Hned teď! Okamžitě! Sejdeme se u brány.
Hoří!
Dědo J, hoří!
Musíme projít tím větrákem!
Journey, poslouchej mě! Tudy neprojdete!
To je nemožné! Nemožné!
To je ono!
Druhá odmocnina možného! To je ono!
- Druhá odmocnina možného! - Je to jen teorie!
Vzorec v mé mysli!
Není to vyzkoušené!
My ti věříme!
Nemáme na výběr!
Je to teorie!
Vystopovali jsme vetřelce k požáru ve východní věži.
- Vykopnout! - Ano, pane.
Dědo J, musíš věřit!
Tak jo.
Zůstaň tam.
Dobře.
Rychlost.
Odstředivá síla. Hodnota setrvačnosti.
Pospěš si!
Dobře, 45 sekund. Ne!
Počkat.
450 metrů.
Dobře.
Čepele se pohybují rychlostí 500 otáček za hektosekundu!
Nechte se chytit proudem větráku.
V dráze setrvačnosti se sesynchronizuje s rychlostí bedny.
Musíte proběhnout pod úhlem 35 stupňů rychlostí 450 metrů za minutu!
Proběhnete to!
Dobře, dědo, mám tě ráda!
Já tebe taky, Journey!
Jdeme!
Edisone, na tohle nemáme čas. Hoří tady.
Pojď! Rychle!
Jen pro pořádek, tohle není dobrý nápad!
To je super!
To není! Je to nerozumné!
Skrč se!
To bylo těsné.
Pozor!
Dohání nás!
To je šílené!
Edisone, musíš jen věřit!
Neexistuje pro to logický důvod, ale já věřím!
Musíme zpomalit!
Nemůžeme zpomalit!
Zpomalit!
- Kámoši! - Jak to dělá?
Jedete moc rychle! 35 stupňů!
Kámoši!
Ne!
Jsi v pořádku?
- Edisone? - Jsem.
Journey! Edisone!
- Jste v pořádku? - Dědo J!
Dědo J, tvůj vzorec funguje.
Profesore!
Vyrobil jsem mechanismus řízení z lana,
který nás dostal z tunelu živé.
Výborně, Edisone.
Hotový vynálezce.
Stejně jako vy.
Jestli se tu rozdávají objetí...
taky bych neodmítla.
Paní Johnstonová? Vrátila jste se!
Dobrá pošťačka se vždy přesvědčí, že bylo vše doručeno.
Děti, Jerry, pospěšte si!
Jdu pro dodávku, vy vezměte tu bednu.
Otevřete brány!
Paní Johnstonová? Musíte se držet nalevo!
Levá je dobrá. Pravá je špatná.
„Je to zmetek.“
„Ať si to nechají.“
Uhněte z cesty!
Je-li vám život milý, jděte z cesty!
Jsme tady. Můžete zastavit.
Bezva.
- A jsme tady. - Ano.
Opatrně.
- Pozor, na schod. Ještě jeden. - Dobře.
- Díky. - A je to.
Dobře.
Edisone, pojď domů!
Pojď, chystáme se opravit Kámoše.
Volá mě máma, takže...
Musím jít.
Díky za pomoc s Kámošem.
Bez tebe bych to nezvládla.
Oba víme, že to tak není. Ale... díky, že jsi to řekla.
Journey, vážně se mi líbíš... hrozně moc. Ahoj!
Au! Nic mi není!
Kámoši.
Děkuji vám.
Proč jste se vrátila?
Protože jste dobrý člověk.
Tvrdohlavý. Nerudný.
Prospěl by vám nový sestřih a oblečení, ale...
pořád jste dobrý.
Jeronicusi…
vím, jaké to je, něco ztratit.
Ale kouzlo není jen v tom, co ztratíme.
Ale v tom, co nám zbylo.
Paní Johnstonová?
Slečno Johnstonová...
podívejte, co tu je.
Zapomněl jsem, k čemu je.
Už je to tak dlouho.
Myslím, že...
ho dáte někomu nad hlavu.
Takto.
A nakloníte se pro polibek.
Takto.
Slečno Johnstonová?
Slečno Johnstonová, slyšíte mě?
- Mňau. - Tak jo.
Jen smát
a smát,
nahlas se usmívat, chci se smát.
To jmelí si nechám.
Tak se chlape začni…
Smát!
Opravdu jsou skupina.
Dědo, musíš ho opravit.
Musíš ho zase rozchodit. Prosím.
Nemůžu.
Ale můžeš.
Jsi nejlepší vynálezce ze všech.
Zvládneš cokoli.
Proto jsem přijela.
Chtěla jsem být u toho.
Poslala tě sem tvá matka. Psala to ve svém dopise.
Protože jsem jí to napsala v dopise od tebe.
Proč bys to dělala?
Pořád mluvila o tom, jak je to tady kouzelné.
Že vidíš věci, které nikdo jiný nevidí.
Jako já.
Ať jsem byla kdekoli,
všude jsem se cítila nesvá.
Tady konečně cítím,
že sem patřím.
Journey...
Dítě s představivostí...
vždy patří všude.
Nikdy se neboj, když lidé nevidí to, co vidíš ty.
Začni se bát jen tehdy, když to už nevidíš.
Dobře?
Mám tě ráda, dědo J.
On mapuje, co všechno spravit chce,
lásku hledá, jsou tu Vánoce.
A prý dokážem zase slepit to, co chcem!
Já srdce mám, co brání se,
trable vodou jdou, ty nejsou mé,
ou, nesvedem zase slepit to, co chcem!
A návrat slzy sklízí.
Utahuju šrouby, co si časem našla rez.
Jen ať mě nepřehlíží.
Vzorec pravdy najdu nakonec!
V počátku se vždycky skrývá cíl!
Já chci to spravit na beton, co se nám rozbilo, to zmáknem!
Zase dokážem, že půjde spojit, co chcem!
Éra mechaniků slavná je,
a strojky oživlé se líbí všem.
Dnes to chci trefit a hry slepit nám zázrakem!
Já bez mapy jsem došla sem,
zaskočená ve světě tvém!
Snad jsme si pořád blízcí.
Sejdem se a opravdu
to moje srdce práskne do bubnů!
Nejsem sama.
- Sprav to rázem, napni síly. - Sprav to rázem.
- Spravuj to, co máš rád. - Spravuj to, co máš rád.
Spravuj to, co máš rád.
Sprav to rázem, napni síly.
My spolu k cíli právě jdem,
žiju s rozlámaným příběhem.
Zase dokážem, že půjde spojit, co chcem!
- Že půjde spojit to, co chcem! - To jo.
Sprav to rázem, napni síly!
- Co kdo rozbil, sprav! - Sprav!
- Co kdo rozbil, sprav a rád! - Sprav!
- Co kdo rozbil, sprav a hned. - Sprav!
Sprav! Sprav!
Sprav to, co jde.
- Sprav to, co jde. - Sprav!
Kvůli nám to sprav, jé.
- My spolu k cíli právě jdem… - Sprav!
- …žiju rozlámaným příběhem. - Sprav!
Zas to dokážem,
- půjde spojit to, co chcem! - Sprav!
Sprav nám život náš.
Střepy v nás lepit chcem,
srdce mé to láká dál.
Tati...
Jessico?
Přijela jsem pro Journey dřív.
Doufám, že nebyla na obtíž.
Bylo hezké, že jsi s ní chtěl trávit čas.
Nikdy jsem...
Nikdy bych neřekl, že bude tak úžasná.
A je to vynálezkyně.
- To má asi po tobě. - Nebo po tobě.
Měly bychom jet, ať jsme do rána zpátky.
Jessico, omlouvám se.
Za co?
Že jsi to vzdal?
Že jsem se kvůli tobě cítila, že za všechno můžu já?
Víš, kolikrát jsem šla ke své schránce
a doufala, že tam najdu náznak toho, že ti na mně záleží?
Že na mě někdy myslíš?
Myslel jsem na tebe každý den.
Každý den.
Vzhledem k tomu, co se stalo,
jsem nevěřil, že chceš, abych ti psal.
Tak jsem ty dopisy neodeslal.
„Chtěl jsem, aby ti patřil svět.
Aby ses dotkla nebe
a stáhla dolů hvězdy, aby na tebe mohly zářit.
Nemělas jen číst o šťastném konci.
Chtěl jsem ti ho dát.
Jeronicus Jangle, nejlepší vynálezce ze všech,
si jen přeje být…“
Nejlepší otec ze všech.
Journey mi tě tolik připomíná.
A tvou matku.
Chci tu pro ni být, jako jsem tu měl být pro tebe.
Chci říct...
třeba bych...
Možná lásku měl jsem přát
své princezně, a za ní stát.
Možná vysvětlit zář hvězd, skla lesk,
dar duhy nad oltář.
Je možné, že mi dnes
jen pošeptáš, jak se mám smát.
Úsměv můj chtělas mi
dát.
Omlouvám se.
Mám tě moc rád.
Já tebe také, tatínku.
Půjdu...
Půjdu probudit Journey,
když dovolíš.
Rozloučit se.
Jestli už spí, můžeme zůstat.
Nebo jet ranním vlakem.
Nebo...
bychom tu mohly strávit Vánoce.
Kdyby ti to nevadilo.
To mi rozhodně nevadí.
To je...
Páni!
- Kámoš 3 000. - To je vážně on.
Co z něj zbylo.
Chtěl jsem ho opravit pro Journey.
Oblíbila si ho.
Když se do toho dáme, možná…
Možná ho do rána opravíme.
Symetrie a synchronicita.
Což vytváří stabilitu.
Četla jsi mé poznámky.
Myslím, že ty jsi četl moje.
To ano.
Jsem rád, že jsi zpátky.
Potřebujeme něco...
Díky, tati.
Otevři srdce. Na to jsem zapomněla.
- Mám to. - Vážně?
Hej!
Dědo J, já...
Mami.
Dědo J, dokázal jsi to!
- Měl jsem pomocnici. - Mami...
Ahoj, zlatíčko.
Hodně mi pomohla.
Vy obě.
Teď ho už stačí spustit.
Dobře.
Věřím.
No tak. No tak, Kámoši.
Já... věřím.
Věřit.
Jen jsem potřeboval, aby někdo věřil.
Kámoši?
Jeronicusi!
Ty žiješ.
Žiju. Ano!
Rád tě vidím, Kámoši.
Jsem rád, že tu jsi.
Jsem rád, že tu jsem.
Jeronicusi Jangle!
Gustafsone?
Ahoj, mladá dámo.
- Co to má znamenat? - Ani hnout!
Ten robot, cos mi ukradl.
Do žaláře s ním!
Ano, ty.
Žádám, abyste ho okamžitě zatkli.
- Hned teď. - Za co?
To ty jsi zloděj.
Zloděj by neměl tohle.
Plány robota, na kterých jsem tak dřel.
Neklidné dny a bezesné noci.
Tolikrát jsem to chtěl vzdát, ale vytrval jsem.
- Vytrval… - Vytrvali.
…jsem díky vědomí, že jednoho dne
- uskutečním… - Uskutečníme.
...svůj celoživotní sen.
Tady to je černé na bílém.
A modrém.
„Majetek Jeronicuse Jangla.“
Vysvětlete to.
Já jsem... Já...
- To je… - Vysvětlím to.
Narazila jsem na pana Gustafsona
a bála jsem se, že Kámoše 3 000 ukradne.
Tak jsem ten plán podepsala.
Jako důkaz.
Prostě pana Jangla zatkněte.
Říkal jsi mi, že to jsou tvoje vynálezy.
Ty jsi lhal?
Jsi zloděj?
Ano, ty.
Jeronicusi, zachraň mě!
Toho matadora si vezmu.
Stejně jsem ho vynalezl já.
Jsem doma.
Cože?
Stýskalo se mi.
Hezký účes. Dělal sis ho sám?
Konečně tě budou mít rády děti po celém světě.
Jsem k zulíbání.
Umím dělat psí oči. A kočičí oči.
- Až tě přeprogramuji. - Přeprogramuješ? A co?
Jsem a navždy budu jediný svého druhu!
Zatkli jsme nesprávného člověka. Jdeme.
Co to děláte?
Tohle nedává smysl.
Budete věřit dítěti?
Jsem vážený člen komunity! Podívejte se na ni!
V očích má zlo!
Nevidíte to? A to vás přijali k policii?
- Víte co... - Počkejte.
Něco pro něj mám.
- Chtěl jsem ti to dát už té noci. - Co?
Ale zmizel jsi.
VESELÉ VÁNOCE
HODNĚ ŠTĚSTÍ! JERONICUS
Gyroskopický stabilizátor.
Pro tvůj Mudroklouz.
Všechno bych ti ukázal.
Stačilo jen počkat.
Já...
Tak jo. Jdeme.
Propána.
- Pane Delacroix. - Veselé Vánoce, starý příteli. Dámy.
Je mi líto, že to došlo až sem.
Propána, co to je?
Je to něco velkolepého.
- Ano! - Je to něco skvělého!
Víc než to!
Něco revolučního!
- To je Kámoš 3 000. - Ká... Co?
- Je to robot. - Prosím?
Létající robot.
Je taková věc možná?
Něco velkolepého.
Něco skvělého.
Něco revolučního.
Ono to mluví?
Ano, mluví.
Mluví.
- Ty mluvíš. - Ano.
Propána, Jeronicusi, vy jste to dokázal.
Jste génius, starý příteli.
- To bych neřekl. - Ale ne.
- Pokud něco vím… - Slyšel jsem, že jsem nadaný.
Pokud něco vím, tak to, že toho máte v rukávu víc.
- Mám 30 let poznámek. - Nepochybuji o tom!
Nemůžu tomu věřit! Já vám musím dát pusu.
- Pusu? - Od teď…
vám banka dá, cokoli budete chtít.
- Do konce vašeho života. - Tak jo!
- Je to génius! - Génius.
Je to velkolepé!
Jsou to vskutku veselé Vánoce!
Běžte dovnitř! Podívejte se sami!
Vskutku veselé Vánoce!
Co se to děje? Kámoši, dej mě dolů.
Pusť se!
Dědo J, prostě se pusť.
Čeho?
- Ty letíš! - Letí!
Říkal jsem to samé!
Za mnou, Kámoši? Poleť.
- Ahoj, lidičky! - Ahoj!
Janglovy věcičky jsou otevřené.
Svět přání a divů.
Jerry! Ihned pojďte dolů!
Ahoj, Edisone!
Výš a ještě výš.
A všechno, co bylo Jeronicusovi ukradeno, se mu vrátilo.
A smáli se, zpívali
a tancovali, stejně jako ty plameny.
Dívej se.
Už je vidíš?
Ty je taky vidíš?
Nemyslela sis, že jsi jediná dívka, co takové věci vidí?
Ty jsi Journey.
Ano.
Takže Jeronicus Jangle je
- náš prapra... - Prapradědeček.
- Ano. - Ano?
Ano.
Proč jsi nám to neřekla dřív?
Musela jsem počkat na správnou chvíli,
až to budete nejvíc potřebovat.
Museli jste…
být připraveni na kouzla.
Protože ta na vás už čekala.
Nic mi není.
Ahoj, Kámoši.
Ahoj, Journey.
- Ahoj, Kámoši! - Ahoj!
Propáníčka!
- Podívej! - To je krása!
To je Jeronicusova továrna?
Ano, je.
Nastal čas, abyste ji navštívili.
Je nad obzorem cíl!
Nad obzorem cíl!
Je to volba má
dát na frak překážkám a těm, co lžou!
Za slovo sama sebe toužím vzít…
Letíme!
- Ne tak daleko. - Já letím!
- Babičko! - Podívej se na svého bratra.
No tak, drž se u nás.
Když věříte, je možné všechno.
Mi zní.
Zastav čas a zhluboka dýchej.
Mám-li v ruce to, na co čekali jsme, zblázním se!
A všemu sbohem dám, strasti budou ty tam,
nebe otevírám, zvednu křídla a startujme!
Život hnal mě a srazil mě do kolen,
já vyskočil zas, jen si nezlomit vaz!
Kdo sílu ztrácí, říkat si musí „Chtěj“.
Pošta přinesla šanci bojovat
a tak touha má, ta bude naplněná!
Den dává dar…
- A všem z něj dílek dej. - …a všem z něj dílek dej.
Všem stokrát víc dej.
Žije sen tvůj, své dny mu...
Své dny mu dej!
Jsou tam venku, když je chceš.
Neboj se.
Věř, že to nejlepší ještě přijde.
- Na tento den jsem totiž čekal… - Na tento den.
Celý život.
- Čekal celý život. - Čekal tak dlouho.
Čekal na tento den.
- Nech plavat včerejšek! - Nech plavat včerejšek!
Nech plavat včerejšek!
Jen o tenhleten okamžik jde nám!
Všechno, co jsme chtěli, je teď tady.
- Na včerejšek zapomeň. - Tohle je naše chvíle.
Tak si ji užijeme.
- Tak si ji užijeme. - Právě teď.
Na včerejšek zapomeň.
Je dávno po něm.
Všem stokrát víc dej.
Den dává dar, všem stokrát...
Všem stokrát víc dej.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková