‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- 17 בספטמבר -‬
‫תרים!‬
‫טומי, תרים את זה!‬
‫הוא מפשל עם כל מה שאתה מרים, בוב.‬ ‫אתה הכנסת אותו!‬
‫אם כל עמוד ייקח ארבעה ימים,‬ ‫יהיה עיכוב של שישה חודשים.‬
‫זה הבחור שלך.‬
‫אתה צריך להירגע, אחי.‬
‫הבטחתי לבתי שהיא תהיה‬ ‫הראשונה שתחצה את הגשר הזה.‬
‫זו שעדיין לא נולדה?‬ ‫-היא ולא אחרת.‬
‫תרים!‬
‫למה אתה שוב מוריד? תוציא אותו, אחי.‬
‫מה שלום מרתה?‬ ‫-מרתה בסדר. היא תמיד בסדר.‬
‫היי, מה השעה?‬ ‫-15:00.‬
‫מארק, ונדל, אתם בהפסקה.‬
‫בסדר.‬
‫היי, אני צריך שתאשר‬ ‫את כרטיס העבודה של ג'ימי מחר.‬
‫מחר.‬ ‫-טוב.‬
‫- זו בת -‬
‫היא בועטת הרבה?‬
‫היא…‬
‫כן. היא מסתובבת הרבה עכשיו.‬
‫סליחה?‬ ‫-היא לרוב למעלה או למטה?‬
‫אני בשלב מתקדם.‬
‫זה לא בדיוק נעים.‬ ‫-את כזאת בת מזל.‬
‫זה ממש נחמד.‬
‫כן.‬ ‫-תודה. נראה איך ילך.‬
‫לעזאזל.‬
‫ראשית, אני צריך שאת…‬
‫תחתמי פה.‬
‫ראשי תיבות.‬
‫תאריך.‬
‫שכחת פה למטה.‬
‫ראשי תיבות. ליד ה…‬
‫אם הכול בסדר, אני זזה.‬
‫ביי, אחותי.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות.‬
‫אוהבת אותך. נתראה בבית.‬
‫בסדר.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫ואז את…‬
‫רק חתימה אחת למטה.‬
‫ואז הכול טוב. יש לכן מכונית.‬
‫תודה, כריס.‬ ‫-אין בעד מה. העונג כולו שלי.‬
‫מה את מודה לו? הוא מקבל עמלה.‬
‫תודי לי, אני משלמת.‬ ‫-תודה, אימא.‬
‫תודה לך.‬
‫תודה לך על זה.‬
‫בשעה טובה. קניתם מכונית.‬
‫אני שמחה שהגעת.‬ ‫-בשעה טובה. הכול מוכן.‬
‫תמיד רציתי לשאול אותך,‬
‫איך אתה מצליח לבנות גשר‬ ‫בלי לדעת לקרוא שעון?‬
‫זה… זה טוב מאוד. מצחיק מאוד.‬
‫היא מאחור. ביקשתי שיביאו אותה. אני תכף בא.‬
‫תודה, כריס.‬ ‫-ביי.‬
‫רק דבר אחד אחרון,‬ ‫צריך מספר תעודת זהות כאן.‬
‫למה אתה צריך מספר תעודת זהות?‬ ‫-זה עניין של אשראי.‬
‫היא מחבבת אותך, אבל לא מראה.‬ ‫-היא לא.‬
‫היא קנתה לנו מכונית לפני רגע.‬ ‫-נכון.‬
‫אבל זאת גם אמירה.‬ ‫היא קנתה אותה כשהיא יודעת שגם אני יכולתי.‬
‫היא רצתה להקטין אותי.‬ ‫היא לא פה. בחניה הבאה.‬
‫לכן היא קנתה מיניוואן. היא רוצה לסרס אותי.‬
‫זה צופר טוב.‬
‫העוצמה.‬
‫אניטה קינאה כל כך.‬
‫אלוהים. למי אכפת מה אניטה חושבת?‬ ‫שתלך להזדיין.‬
‫מה זה משנה?‬ ‫-זה לא משנה. פשוט…‬
‫זה לא משנה בכלל. זה מה שמשנה. תראי את זה.‬
‫אלוהים!‬
‫והיא קנתה אותו באפור,‬ ‫כמו הנשמה שלה. הוא נפלא.‬
‫זה צבע הנפש שלה.‬ ‫-זה מי שאנחנו עכשיו.‬
‫כן, נכון.‬
‫זה מה שחשוב, תראי. ריפוד בד, זה מה שחשוב.‬
‫מחממי מושבים, כריות אוויר.‬
‫נראה לי שתיראה ממש טוב בזה.‬ ‫-כן. הגעתי לשיא.‬
‫שלושתנו זה מה שחשוב.‬ ‫-כן.‬
‫השבט הוא מה שחשוב. למי אכפת מה היא חושבת?‬
‫את יודעת מה חשוב? זה מה שחשוב, פה.‬
‫כן.‬
‫קניתי לנו משהו.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה חמוד כל כך.‬
‫היי.‬
‫רגע, זה…‬
‫זה הפוך?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫לא, זה הפוך.‬
‫לא, ככה עשיתי את זה. מבחירה. זאת הבת שלי.‬
‫מטורללת, מעניינת, מקסימה, חכמה.‬
‫צנועה.‬ ‫-צנועה, ענווה.‬
‫להתקשר אליה?‬ ‫-כן.‬
‫רוצה מים או משהו?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו מתקדמים. אולי תשבי, מותק?‬
‫כן, תכף.‬
‫שבי.‬
‫ברור שעכשיו היא לא עונה.‬
‫היי, ברברה, שלום, שוב אנחנו.‬
‫אז יש צירים אחת לשש דקות.‬
‫זה מתקדם… אנחנו מתקדמים.‬
‫אנחנו מוצאים את הקצב שלנו, יש קצב קבוע,‬
‫ואנחנו מרגישים די טוב.‬
‫מתי?‬
‫באמת?‬
‫כן, כלומר, זה חדש, אבל… מה אפשר לעשות?‬
‫בסדר. פשוט תעדכני אותנו.‬ ‫אנחנו זמינים בטלפון.‬
‫תודה.‬
‫בסדר. זוכרת שבקורס ההכנה ללידה אמרו,‬
‫"תקשיבו, יהיו שינויים.‬ ‫לפעמים לא הכול ילך חלק,‬
‫אולי לא לפי התוכנית,‬ ‫דברים עלולים להשתנות".‬
‫יש שינוי.‬ ‫-באיזה מובן?‬
‫אז ברברה… היא בלידה מתקדמת.‬
‫בלידה?‬ ‫-את זוכרת את אווה?‬
‫כן, אבל אני בלידה שלי.‬
‫חיבבנו אותה מאוד.‬ ‫-תתקשר אליה?‬
‫לאווה?‬ ‫-כן. אני רוצה לדבר… לא, לברברה.‬
‫אני רוצה לדבר איתה בעצמי.‬ ‫-היא באמצע לידה.‬
‫גם אני.‬
‫כן.‬
‫אין סיבה להתחרפן.‬ ‫-אני לא מתחרפנת.‬
‫אני פשוט רוצה שהיא תבוא.‬ ‫-בסדר.‬
‫כמה זמן זה ייקח? היא אמרה?‬
‫התינוקת מגיעה עכשיו,‬ ‫וברברה תגיע כשהיא תוכל.‬
‫זה לא בשליטתי.‬
‫אני פשוט מעביר מידע.‬ ‫-לא.‬
‫היא תבוא כשהיא תוכל.‬
‫זה מה שאני אומר. פשוט תירגעי.‬
‫בואי נעשה משהו אחר. מה דעתך? בואי נרקוד.‬
‫בואי הנה.‬ ‫-אני לא רוצה לרקוד.‬
‫תסיח את דעתי עם משהו.‬
‫להסיח את דעתך עם משהו?‬ ‫כאילו… בדיחה או משהו?‬
‫כן.‬
‫בדיחה על משהו שאת אוהבת. מה יש במקרר?‬
‫ברוקולי? יש ברוקולי במקרר.‬
‫המוזיקה האהובה על ברוקולי. את יודעת מהי?‬
‫המוזיקה האהובה על ברוקולי?‬
‫מה?‬ ‫-ברוק אנד רול.‬
‫לא נכון.‬ ‫-ממש כן.‬
‫זה בכלל לא מתאים לברוקולי.‬ ‫-לאן ברוקולי הולך כדי לשתות?‬
‫לאן?‬ ‫-לבר הסלטים.‬
‫בחייך, אחותי.‬
‫אתה מעורר רחמים.‬
‫וואו.‬
‫מה זה?‬ ‫-טוב.‬
‫אלה המים שלי?‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫מה זה אומר?‬
‫איפה היא?‬
‫הנה.‬ ‫-אוף.‬
‫נפשיט אותך.‬
‫גם אלה רטובים?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-תתקשר אליה שוב?‬
‫כי זה…‬ ‫-אתקשר.‬
‫עכשיו זה כואב. אלוהים.‬
‫אלוהים. לעזאזל.‬
‫אל תסתכל בי ככה.‬
‫אולי תבואי הנה?‬
‫בואי הנה, מותק.‬ ‫-אלוהים.‬
‫בואי הנה.‬
‫לא על הכדור הזה.‬
‫את לא רוצה לשבת על הכדור?‬ ‫זאת הסיבה שנתנו לנו אותו.‬
‫אולי תעשי את המתיחה?‬ ‫-זין על המתיחה.‬
‫זהירות.‬ ‫-אוף. אני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫למה יש לי בחילה נוראית?‬
‫רוצה לעשות את זה ככה?‬
‫איך התרגיל?‬
‫אלוהים. סליחה.‬
‫זאת תחושה מוזרה.‬
‫אני צריכה… יש לי בחילה נוראית.‬
‫תעסה לי את הגב?‬
‫תודה.‬
‫אוי, לעזאזל.‬
‫אני עומדת להקיא.‬
‫לא אכלת מספיק. מה תקיאי?‬
‫אני לא יודעת. מצטערת.‬
‫אתה נאה ביותר.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה גם נראה מבוהל לגמרי.‬
‫אני לא.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת.‬
‫אתה מתחרפן?‬ ‫-בכלל לא.‬
‫העיניים שלך נראות ממש…‬
‫לחוצות.‬
‫אני לא.‬ ‫-אז תן לי נשיקה.‬
‫את רוצה נשיקות?‬
‫לא יותר מדי.‬
‫זאת היא.‬
‫תראי כמה מהר זה היה, כמה מהר זה קרה.‬
‫היי.‬ ‫-הי.‬
‫הצירים בהפרש של שש דקות‬ ‫והמים שלה ירדו לפני רגע.‬
‫וואו.‬
‫זה נהדר. מה מצבך?‬ ‫-אני בסדר. מה שלומך?‬
‫נהדר. כן. דיברת עם ברברה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. נהדר. מה שלומך?‬ ‫-שלומי טוב.‬
‫רוצה מים?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫ברברה פה? היא באה?‬ ‫-רוצה מים?‬
‫הי, מרתה.‬ ‫-הי.‬
‫סליחה. יש לי בחילה איומה.‬ ‫אתה יכול להביא לי מים?‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה. אני צריכה מים.‬
‫איך הולך?‬
‫הכול בסדר.‬ ‫פשוט, השניים האחרונים היו ממש חזקים.‬
‫אני יודעת…‬ ‫-קרובים יותר.‬
‫נכון. בחילה נוראית.‬
‫זה…‬ ‫-אני לא ממש…‬
‫הקאת?‬ ‫-לא, היא לא אכלה כלום.‬
‫טוב. את יודעת…‬
‫האמת היא שזה די נורמלי. זה בעצם סימן טוב.‬
‫באמת?‬ ‫-הלידה מתקדמת.‬
‫אני מזיעה. תחזיקי אותי?‬
‫היי. אני יודעת שציפית לברברה,‬
‫ואני יודעת שזה תמיד מוזר כשדברים משתנים,‬
‫אבל אני שמחה כל כך להיות פה, טוב?‬
‫ואישאר איתך.‬ ‫-יש עוד ציר בדרך.‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר.‬
‫פשוט לנשום או מה…‬
‫זוכר את זה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. כן.‬
‫מותק.‬
‫מה לעזא…‬
‫זה נורא ממש.‬
‫את מתפקדת מצוין. תנשמי.‬
‫את מתפקדת מצוין.‬
‫יש לך משככי כאבים?‬ ‫-בסדר.‬
‫רואה, הם מתחזקים ונחלשים‬ ‫ופשוט צריך לחכות שהם יעברו.‬
‫זה נורא.‬
‫אני פשוט רוצה להאזין במהירות‬ ‫לקצב הלב שלה. בסדר?‬
‫ולראות איך היא מתמודדת עם הלידה.‬ ‫-יש לך מים?‬
‫אולי תשכבי כאן לרגע?‬
‫אתה יכול לאחוז ביד או בראש שלי?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אני פשוט צריכה…‬
‫המים אצלך?‬ ‫-כן.‬
‫אשים לך את זה על הבטן. זה קר טיפה, בסדר?‬
‫בשביל מה זה? לפעימות הלב?‬
‫כן.‬
‫למה המים לא יוצאים?‬
‫צריך ללחוץ פה.‬ ‫-היי. תקשיבו.‬
‫תקשיבי.‬ ‫-את בסדר?‬
‫אתם שומעים את זה?‬ ‫-וואו.‬
‫זה חזק ממש. זה נהדר.‬ ‫-את שומעת את זה?‬
‫היא נשמעת ממש טוב.‬ ‫-הי, תינוקת.‬
‫הי, תינוקת.‬
‫בסדר, יופי. נהדר. הכול תחת שליטה!‬
‫אעשה…‬ ‫-שמעת את זה?‬
‫כן.‬ ‫-מרתה.‬
‫מרתה, תדחפי את הישבן שלך על זה.‬
‫אני צריכה… פשוט לראות באיזה…‬
‫באיזה שלב את, טוב? אבצע בדיקה פנימית קטנה.‬
‫לבדוק את הפתיחה.‬ ‫-אני אוהבת את המשקפיים שלך.‬
‫תודה.‬
‫הם די מהירים.‬ ‫-אני מתחרטת שלא הלכתי על אפידורל.‬
‫זה טיפה קרוב יותר משש, נכון?‬
‫בהרבה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה?‬
‫הכוונה לזמן בין הצירים.‬
‫בסדר.‬
‫מהיר יותר משש.‬
‫בסדר, אני… נזיז את רגלייך ככה. בסדר.‬
‫בסדר. כן.‬
‫פשוט אכניס אצבעות ואגע בצוואר הרחם.‬
‫כן, זה עלול להיות לא נעים.‬
‫בסדר. וואו.‬
‫את בפתיחה של איזה שישה סנטימטרים.‬
‫והתינוקת נמוכה ממש.‬
‫היא יוצאת?‬
‫היא יוצאת מהר כל כך. זה טוב.‬
‫זה נהדר. מצבך נהדר. בסדר.‬ ‫-זה פשוט מהיר כל כך.‬
‫מצבך נהדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫נהדר ממש.‬
‫היי.‬
‫יש לי בחילה נוראית.‬ ‫-כן.‬
‫לא…‬
‫טוב, תקשיבי.‬
‫פשוט תנשמי.‬ ‫-חכי…‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים! לעזאזל!‬
‫כן.‬
‫אלוהים!‬ ‫-זה באמת קורה עכשיו.‬
‫כן.‬ ‫-זה נורא כל כך.‬
‫תקשיבי.‬ ‫-זה איום.‬
‫היי, מרתה. איך תרגישי אם תהיי במים?‬
‫נראה לי שצריך להכניס אותה לאמבט.‬ ‫-מה הקטע?‬
‫תמלא אמבט?‬ ‫-כן.‬
‫ופשוט אישאר לרגע.‬ ‫-מותק, רוצה אמבטיה?‬
‫זה נורא. זה איום כל כך.‬
‫רוצה לעשות אמבטיה?‬ ‫-מה שתגיד. כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-אלוהים. אני עומדת להקיא.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. את מעופפת מדי.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫אווה, איפה ברברה?‬
‫כן, את מסוגלת.‬
‫את נחמדה, אבל אני לא מסוגלת.‬
‫את כבר עושה את זה.‬ ‫-אלוהים. מה הקטע?‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-את עושה את זה.‬
‫עכשיו נקום.‬
‫נקום ונלך לחדר האמבטיה.‬
‫בואי.‬
‫בואי…‬
‫הנה.‬
‫אני לא מסוגלת.‬ ‫-בסדר.‬
‫שימי ידיים פה. נרים אותך.‬
‫הליכה קצרה לתוך האמבט.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש.‬
‫הנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא מסוגלת.‬ ‫-בסדר.‬
‫התחת שלי בחוץ?‬ ‫-פשוט תישעני עליי, מותק.‬
‫בסדר.‬ ‫-היא מרשעת.‬
‫לא, את מסוגלת ללכת. קדימה.‬
‫בואי נלך.‬ ‫-מצטערת. זה מביך.‬
‫את יכולה ללכת.‬
‫הנה.‬ ‫-כבר עשית את זה פעם?‬
‫כבר עשיתי את זה פעם.‬
‫אלוהים.‬ ‫-כמה ילדים יש לך?‬
‫יש לי ילדה קטנה.‬ ‫-אני עומדת להקיא.‬
‫ילדה קטנה?‬ ‫-יש לי ילדה. יש לי בת.‬
‫היי.‬ ‫-אלוהים, זה כואב.‬
‫הוצאת את הזבל?‬ ‫כי אני מריחה משהו מוזר נורא.‬
‫אוציא אותו.‬ ‫רק נכניס אותך לחדר האמבטיה, בסדר?‬
‫בואי הנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. תיכנסו לאמבט.‬
‫אני אתארגן בחדר השינה, טוב?‬
‫טוב.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫מה מצבכם?‬ ‫-מצבנו טוב.‬
‫טוב? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫מותק, תרימי ידיים.‬
‫מה? אני מנסה.‬
‫הנה.‬
‫זה ממש נוראי.‬
‫זו חוויה ממש עוצמתית.‬ ‫אני מריחה את עצמי. אלוהים!‬
‫המים נעימים?‬ ‫-קדימה, תינוקת.‬
‫בבקשה. למה היא לא יכולה לצאת עכשיו?‬
‫אחוז בידי.‬
‫ככה עדיף.‬ ‫-נכון?‬
‫אתה יכול להשמיע מוזיקה?‬ ‫-מוזיקה?‬
‫ואולי פשוט תכבה את האורות.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-אתה יכול לתת לי נשיקה?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהב אותך. את בסדר?‬ ‫-כן. תשמיע את המוזיקה.‬
‫בסדר.‬
‫תנשמי, מתוקה.‬
‫אני נושמת.‬
‫בסדר.‬
‫זה נורא כל כך.‬
‫נראה לי שאני תכף מחרבנת.‬
‫היי, זה קול מעניין.‬
‫לא לזוז.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים!‬
‫זה כמו קול של דחיפה.‬ ‫את מרגישה שאת רוצה לדחוף?‬
‫אני צריכה לדחוף.‬ ‫-בסדר. נוציא אותך מהאמבט.‬
‫בסדר.‬
‫יש שם דם?‬ ‫-בסדר, קדימה.‬
‫זה בסדר. רק קצת. זה בסדר גמור.‬
‫הנה. קדימה. נלך לחדר השינה.‬
‫לדחוף עכשיו או…‬
‫לא, אסור לך לדחוף עכשיו. חכי.‬ ‫אני צריכה לעשות קצת…‬
‫אני צריכה לבדוק את הפתיחה‬ ‫לפני שתדחפי, טוב?‬
‫פשוט…‬
‫כן.‬
‫תתרוממי. הנה.‬
‫בסדר.‬
‫שמנה מדי.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, מרתה?‬ ‫-כן?‬
‫אבדוק את צוואר הרחם ואראה מה מצבך, בסדר?‬
‫אני יודעת. סליחה, מתוקה.‬ ‫אני מרגישה את הראש של התינוקת.‬
‫באמת? היא בדרך!‬ ‫-לא מרגישים את צוואר הרחם.‬
‫קדימה, תינוקת.‬
‫אני חושבת שאת בפתיחה מלאה.‬
‫אני חושבת שאת פתוחה לגמרי.‬ ‫-לך זה קל, חתיכת חרא.‬
‫היי, מרתה.‬ ‫-כן?‬
‫עכשיו, אם מתחשק לך, את יכולה לדחוף.‬
‫כשזה יגיע, את יכולה לדחוף, טוב?‬
‫פשוט תיתני לי שתי שניות.‬
‫אלוהים!‬
‫כן. היי.‬
‫כל הכבוד.‬
‫זה טוב כל כך. בסדר.‬
‫יופי!‬ ‫-יופי.‬
‫בסדר.‬
‫כל הכבוד. זה נהדר.‬
‫פשוט ככה. את מקצוענית.‬
‫את מתפקדת מצוין.‬
‫פשוט אאזין במהירות‬ ‫ואבדוק איך התינוקת מתמודדת…‬
‫עם הלידה, בסדר?‬
‫כן. פשוט תנוחי, חמודה.‬
‫תנוחי, חמודה.‬ ‫-אני פשוט רוצה…‬
‫בסדר, את יודעת, מרתה,‬ ‫אשים אותך על הצד, בסדר?‬
‫כי לא נראה לי‬ ‫שהתינוקת אוהבת את התנוחה הזאת.‬
‫כן, פשוט ככה, לדעתי.‬ ‫-לשים אותה על הצד?‬
‫קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים! זה… זה בא!‬ ‫-אז את הדחיפה הבאה תעשי מפה.‬
‫בסדר.‬
‫כן. כל הכבוד. תידחפי לתוכי.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫-ללחוץ.‬
‫יופי…‬
‫בסדר…‬
‫היא פה? איפה היא?‬
‫בסדר, בואו נראה.‬
‫עכשיו תנוחי קצת.‬
‫קצב הלב לא חוזר לרמה הרצויה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני פשוט…‬
‫חכי שנייה. חכי.‬ ‫-מותק, לא. לאן אתה הולך?‬
‫קצב הלב לא עולה?‬
‫זה בסדר. היו לנו שני צירים ברצף‬
‫שבמהלכם קצב הלב לא חזר לקצב שאני רוצה.‬
‫אבל זה לא מחוץ לטווח הנורמה.‬
‫מהו טווח הנורמה?‬ ‫-פשוט…‬
‫אעקוב אחרי הצירים הבאים.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם זה ימשיך ככה, אולי ניאלץ להזעיק תגבורת.‬
‫אולי להתפנות.‬
‫אל בית החולים?‬ ‫-אל בית החולים.‬
‫אבל אני עוקבת, טוב? תחזור לשם איתה.‬
‫אני תכף באה.‬ ‫-אבל אנחנו בסדר?‬
‫כן. הכול טוב. לך.‬
‫מתוקה? תקשיבי לי.‬ ‫-איפה אימא שלי?‬
‫תקשיבי לי.‬ ‫-כן, מה?‬
‫מצבך נהדר.‬
‫את דוחפת נהדר. את עושה המון.‬ ‫את דוחפת כבר זמן מה.‬
‫עברת דרך ארוכה.‬ ‫להתפנות לביה"ח זה לא כישלון.‬
‫לא, תן לי את הכיסא. אני לא מתפנה לביה"ח.‬
‫היא אומרת…‬ ‫-אתה לא קובע.‬
‫מרתה? היי, מרתה.‬ ‫-אעשה את זה פה.‬
‫היא יוצאת. תנו לי שנייה.‬ ‫-תקשיבי.‬
‫את צריכה להוציא את התינוקת הזאת עכשיו.‬
‫בציר הזה. אז תדחפי בכל הכוח, בסדר?‬
‫הנה. בסדר.‬
‫בסדר. קדימה, אני רואה את הראש שלה.‬
‫בסדר. תמשיכי לדחוף. דחפי!‬
‫דחפי!‬
‫דחפי, מרתה.‬
‫חכי. בבקשה. קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. פשוט נראה מה מצבנו.‬
‫קדימה.‬
‫בסדר, תתקשר אליהם. תזמין אמבולנס.‬
‫תגיד להם שיש לנו לידת בית‬ ‫ושהתינוקת במצוקה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫מרתה, חייבים להוציא את התינוקת עכשיו.‬ ‫-איפה הטלפון?‬
‫בסדר? נעשה את זה עכשיו. קומי עכשיו.‬
‫הי, אני בפורמוזה 423.‬
‫אני צריך שישלחו אמבולנס לבית, ללידת בית.‬
‫אני באמצע לידת בית. אני בפורמוזה 423.‬
‫כן, בבקשה. תודה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני מנסה!‬
‫נדחף את התינוקת החוצה עכשיו.‬ ‫תנשמי עמוק ותדחפי.‬
‫דחפי, מתוקה.‬ ‫-דחפי.‬
‫דחפי!‬
‫תנשמי שוב ותמשיכי לדחוף!‬
‫קדימה!‬
‫דחפי, מרתה!‬ ‫-דחפי!‬
‫היי, לא לנוח! תנשמי!‬ ‫דחפי. דחפי את התינוקת החוצה.‬
‫בסדר.‬ ‫-עכשיו!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, תמשיכי לדחוף! בסדר.‬
‫הנה!‬
‫בסדר, הנה היא באה!‬
‫קדימה, תינוקת!‬
‫קדימה! כן.‬
‫בסדר!‬
‫הי!‬
‫כל הכבוד. קדימה. מה מצבך?‬
‫קדימה. בואי נשמע אותך.‬
‫היא שקטה כל כך. אלוהים.‬
‫רגע, חבר'ה. חכו!‬
‫חכו.‬
‫בסדר. היי!‬
‫בסדר, היא נשמעת טוב. באמת. טוב ממש.‬
‫והצבע טוב.‬
‫היי! הי, יקרה, תראי את אימא שלך?‬
‫היא מושלמת כל כך.‬
‫בסדר!‬
‫הי, מתוקה!‬
‫אלוהים.‬
‫העיניים שלך יפות כל כך.‬
‫הי, תינוקת.‬
‫אני יודעת.‬
‫רק אכסה אותה קצת.‬
‫הי, יפהפייה.‬
‫הצלחת.‬ ‫-היא מושלמת.‬
‫תראו!‬
‫היא יפהפייה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה בסדר, מתוקה.‬
‫היא רגועה כל כך.‬
‫את הדבר הכי יפה שראיתי מימיי.‬
‫את הדבר הכי יפה בעולם.‬
‫הי!‬
‫שלום. בתי.‬
‫אני צריכה לקחת אותה. היא מכחילה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫קדימה.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫קדימה, תינוקת.‬
‫לא!‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, תינוקת.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫קדימה.‬
‫בסדר. קדימה, תינוקת.‬
‫תכניס אותם לכאן. מיד.‬
‫קדימה, תינוקת!‬
‫קדימה, תנשמי!‬
‫קדימה, ילדה קטנה.‬
‫אנחנו פה!‬
‫כאן!‬
‫עצרו! היי!‬
‫בואו!‬
‫- 9 באוקטובר -‬
‫הי, סליחה. זה השולחן שלי.‬
‫אני מפחידה עד כדי כך?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫אני פשוט… הייתי…‬
‫החופשה שלי הסתיימה, אז אם לא אכפת לך…‬
‫בסדר. אלוהים. כן. אני הולך עכשיו.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני ממש מצטער על זה.‬
‫רק אקח את החפצים שלי.‬
‫שוב, אני ממש מצטער על זה.‬
‫אנחנו כבר לא לוקחים זמן לעשות דברים.‬
‫אנחנו לא לוקחים זמן לאכול,‬ ‫להעריך את החיים.‬
‫יש לי כלל,‬ ‫אין בקרבתי טלפונים חכמים כשאני אוכלת.‬
‫מרתה, זאת את?‬
‫את לא מזהה אותי? אני חברה של אימך.‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו משחקות יחד ברידג'.‬
‫כמובן, כן.‬ ‫-נכון. מה שלומך?‬
‫אני בסדר. כן.‬ ‫-כן?‬
‫אימא שלך מספרת לי פשוט הכול.‬
‫אני יודעת הכול, כן.‬
‫אלוהים, זה נורא כל כך.‬
‫הכול באשמת הנוכלת ההיא.‬
‫היא תירקב בכלא בוודאות. אני מבטיחה.‬
‫יהיו השלכות.‬
‫חולצה יפה.‬
‫תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫חגרי חגורת בטיחות.‬
‫רוצה מוזיקה?‬ ‫-לא.‬
‫מה עובר לך בראש?‬
‫כלום.‬
‫מרתה, יש משהו. אני יודע שאת מודאגת.‬
‫בנוגע לזה. מודאגת ממה שהם יגלו.‬
‫מה שהם יגלו?‬ ‫-כן.‬
‫כוס יין לפני שהזדיינו?‬
‫או שאכלתי סושי?‬
‫או שכוונתך… לעניינים שלך?‬
‫העניינים שלי.‬
‫ה… למשל, הפיכחות שלי?‬
‫כן, כלומר, לא חלפו אפילו, כמה…‬
‫הרבה זמן.‬
‫שש שנים, חמישה חודשים, שלושה ימים.‬
‫ארבעה ימים.‬
‫אין לנו תאוריות בנוגע לסיבת המוות.‬
‫במהלך הנתיחה המשפטית,‬
‫בדקנו היסטולוגיה, טוקסיקולוגיה ומיקרולוגיה‬
‫כדי לבדוק אם היו עדויות לזיהום קיים,‬
‫לחריגה כרומוזומלית או לבעיה בשליה.‬
‫מה שהצלחנו לקבוע היה‬ ‫שהילדה הייתה בסביבה עם מיעוט חמצן.‬
‫ב-60 עד 70 אחוזים מהמקרים האלה,‬ ‫נדיר שמוצאים הסבר מספק.‬
‫אתה רופא, נכון? מה שמך?‬ ‫-ד"ר רון.‬
‫ד"ר רון. אתה רופא, ד"ר רון.‬ ‫אתה רופא מזוין.‬
‫יש דברים מסוימים, שרפואית,‬ ‫אין לנו תשובות עבורם.‬
‫צעדים משפטיים ננקטו נגד המיילדת‬
‫ותהיה חוות דעת‬ ‫של רופא מומחה בקרוב כדי לקבוע…‬
‫מה עם חוות הדעת המומחית שלך?‬ ‫אתה רופא מומחה.‬
‫כלומר, אתה לא יודע כלום.‬
‫אם יכלו למנוע את זה, מי אשם.‬
‫אז אין לך שום מושג מחורבן.‬
‫יש שאלות שהן חסרות מענה כרגע.‬
‫על מה אתה יכול לענות כרגע? כאן ועכשיו?‬
‫מה שבטוח הוא שננקטו הליכים ו…‬
‫זין!‬
‫סליחה.‬
‫אני יוצא. סליחה.‬
‫הדברים האלה עלולים להתארך.‬
‫איפה היא עכשיו?‬
‫היא בחדר המתים.‬
‫אפשר לתרום את האיברים?‬
‫לא. המומחה הרפואי המשפטי פסל את זה.‬
‫יש מי שמחליט…‬
‫לתרום את הגופה…‬
‫לרפואה ולמטרות לימוד.‬
‫אני משתתף בצערכם.‬
‫תודה.‬
‫- 7 בנובמבר -‬
‫כמה אני חייבת לך?‬ ‫-עשרים וחמישה.‬
‫עשרים וחמישה. הנה. תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫את צריכה לבחור את הכיתוב שאת אוהבת, חמודה.‬
‫- איבט - תנוח על משכבה בשלום -‬
‫סבתא שלך טמונה בקבר המשפחתי.‬
‫מה רע ב…‬ ‫-את כתבת את זה?‬
‫כן.‬
‫אתה כתבת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא השם של בתי. שמה איווט.‬
‫כותבים אותו עם פעמיים ו'.‬
‫"איווט."‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תאשימי אותו. שון הכתיב לו אותו.‬
‫כן, סבתא-רבתא. האיות ההונגרי.‬
‫כדי שלא תהיה לנצח בסוף רשימת השמות.‬
‫זה חסר היגיון כי רשימת שמות‬ ‫מסודרת לפי שמות משפחה.‬
‫ובחרנו באיות האמריקני, למענך.‬
‫כן, אבל זה פרט שולי, מרתה.‬
‫פרט שולי.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫לא, זה פרט שולי.‬
‫פרט שולי. כי לא… גם ככה לא תהיה לוויה…‬
‫לא תהיה לוויה.‬ ‫-לא התכוונתי לזה ככה.‬
‫לא תהיה מצבה.‬ ‫-מרתה? אשנה את האיות.‬
‫את יכולה לפחות לבחור סגנון?‬ ‫-זה סתם בזבוז זמן גדול.‬
‫מה?‬
‫מרתה.‬
‫מרתה!‬
‫את יכולה לבחור היום סגנון?‬ ‫-מרתה!‬
‫אין טעם. אתרום את הגופה שלה‬
‫לאוניברסיטה, אז…‬
‫זה פשוט…‬
‫מרתה!‬
‫בזבוז זמן מוחלט.‬
‫מרתה! בחייך!‬
‫אפשר אחת?‬
‫בבקשה, תתכבד.‬
‫פשוט… תשאיר את ההזמנה‬ ‫ונבצע כמה שינויים קטנים‬
‫ואני אשלם על זה.‬
‫לא, אני רוצה לשלם על זה.‬
‫אני רוצה לשלם על זה.‬
‫תודה.‬
‫יש דברים שאני יכול לשלם בעבורם.‬
‫שון, אל תעשן. אתה תידרדר שוב.‬
‫שון, לאן אתה הולך?‬ ‫-חמש דקות.‬
‫לעזאזל.‬
‫שון.‬
‫היא צריכה עזרה.‬
‫היא לא יודעת מה היא עושה.‬
‫כלומר, היא עושה טעות אחר טעות.‬
‫לכן תפקידנו להדריך אותה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה מכיר את סוזאן, נכון? בת דודתה?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫היא בחורה מדהימה.‬
‫יש לה משרד יפהפה במרכז העיר.‬
‫היא אמרה שהיא תטפל למעננו בתביעה אזרחית‬
‫אם אתן לה את כל המסמכים.‬
‫את רוצה שאתן לך את הניירת.‬ ‫-בדיוק.‬
‫כן, אני צריך לדבר על זה קודם עם מרתה.‬
‫באמת?‬
‫אתה לא רוצה שמישהו ישלם על הזוועה הזאת?‬
‫מרתה לא יכולה לטפל בכל זה עכשיו.‬
‫לכן חשבתי…‬
‫שאולי תיקח קצת אחריות לשם שינוי.‬
‫באמת.‬
‫כן, אני רוצה לתת לה את זה בעצמי,‬ ‫אם לא אכפת לך.‬
‫מתי?‬
‫בקרוב.‬
‫כדאי מאוד.‬
‫תוריד אותי בפינה הבאה.‬ ‫אני רוצה ללכת עד הבית.‬
‫את לא רוצה שאקח אותך לדלת?‬
‫לא, אני צריכה קצת אוויר.‬
‫- מיילדת עלולה להישלח לחמש שנות מאסר. -‬
‫- ציד מכשפות נגד מיילדות‬ ‫בתמיכת הממסד הרפואי. -‬
‫הי.‬
‫היי.‬
‫אתה מעשן?‬
‫מצטער.‬
‫יום טוב?‬ ‫-כן.‬
‫מה איתך?‬ ‫-כן, היה טוב.‬
‫צריך לדבר על תביעה אזרחית, מרתה.‬
‫חייבים לסיים את זה.‬
‫אני חזרתי מהמוות. חשוך, קר.‬
‫חשוך מאוד, קר מאוד.‬ ‫ועכשיו היא בחושך ובקור,‬
‫ואני לא יכול לעשות כלום.‬ ‫ידיי קצרות מלהושיע.‬
‫בבקשה, מרתה.‬
‫אני לא אימא שלך.‬
‫אני בן הזוג שלך, כן? אנחנו צוות.‬ ‫אפשר לדבר בבקשה, מרתה?‬
‫מרתה…‬
‫צאי בבקשה.‬
‫אני מתגעגע אליה.‬
‫אני מתגעגע אליה. בבקשה, מרתה.‬
‫אני מצטער. אני פשוט צריך‬ ‫שתבטיחי לי שאת לא…‬
‫אל תשלחי אותה לשום מקום.‬
‫בבקשה.‬
‫תבטיחי לי.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫שון אמר לי שאולי אמצא אותך פה.‬
‫הוא לא יודע את נפשו מרוב צער.‬
‫אתם חברים הכי טובים עכשיו?‬
‫יש דברים שאנחנו מסכימים לגביהם.‬
‫יש לו ברירה?‬
‫מרתה, חכי רגע. מרתה, בבקשה.‬
‫אני לא מנסה לשנות את דעתך.‬ ‫אני יודעת שזה לא אפשרי.‬
‫אני מבינה שהחלטת לתרום‬ ‫את התינוקת שלך למחקר רפואי.‬
‫הדבר היחיד שאני מבקשת ממך‬ ‫הוא שכשהכול יסתיים…‬
‫שנקבל אותה חזרה כדי שנוכל לקבור אותה.‬
‫זה הכול. זה המעשה הנכון, חמודה.‬
‫כי את אומרת? כן.‬
‫את באמת רוצה לשים את הגופה‬ ‫של התינוקת הקטנה שלך בקבר אחים‬
‫כמו חיה?‬
‫אלוהים.‬
‫זה מצחיק אותך?‬
‫כן. כמה שפל.‬
‫מרתה.‬
‫תודה שחיכית.‬
‫בסדר.‬
‫הנה. תחתמי פה.‬
‫כן.‬
‫וחתימה גם כאן.‬
‫יש גם עוד אחת בתחתית.‬
‫- 21 בדצמבר -‬
‫שלום. אני מחפש את סוזאן וייס.‬
‫כן, שמאלה עד הסוף.‬ ‫-תודה.‬
‫ומי זה?‬ ‫-הפגישה שלך ב-17:30.‬
‫היי. הי.‬ ‫-הי.‬
‫אני שון.‬
‫כן, קרסון, נכון?‬ ‫-קרסון, כן. אליזבת.‬
‫כן.‬
‫אתה רוצה להיכנס?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני תופס אותך בזמן טוב?‬
‫שכחתי את הניירת שלי. אני תכף בא.‬
‫כן, את יודעת, אנחנו קרובי משפחה.‬ ‫-אני מניחה שכן.‬
‫מוזר.‬
‫למה את מנסה להעלים את הילדה שלי?‬
‫לא צריך את החדר, אז…‬
‫כי אין לנו ילדה.‬
‫למה את קרה אליי כל כך?‬ ‫-קרה?‬
‫כן.‬
‫אני קרה?‬
‫את קרה.‬ ‫-בטח.‬
‫טוב…‬
‫אתה זה שפועל עם אימא שלי מאחורי גבי, אז…‬
‫את מוכנה להניח לזה, בבקשה?‬
‫מרתה, אני רוצה לתלות אותה שוב.‬
‫תני לי את התמונה?‬
‫תפסיק.‬
‫לעזאזל.‬
‫איך היד שלך?‬
‫את לא רוצה את התפוח?‬
‫הוא חום.‬
‫כן, אני לא רוצה אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫מה עובר לך בראש?‬
‫אני פשוט חושבת על היד שלי.‬
‫מה שלומה?‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, חשבתי לנסוע קצת לסיאטל.‬
‫סיאטל?‬ ‫-כן.‬
‫טיול. תוכלי לבוא איתי. נוכל…‬
‫נוכל לצאת לטיול.‬
‫נוכל לקנות רכב זול… גרוטאה קטנה באיזה שטח,‬
‫יש לי חברים שם שיעזרו לי לשפץ.‬
‫זה יהיה טוב לנו, מרתה.‬
‫זה יהיה טוב לנו כל כך,‬ ‫לשנינו, שינוי טוב בנוף.‬
‫כלומר…‬
‫בחייך, בואי ניסע.‬
‫אנחנו צריכים לנסוע.‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫תיגעי בי.‬ ‫-בחייך!‬
‫תיגעי בי.‬ ‫-שון.‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫זה בסדר.‬
‫תיגעי בי.‬
‫תורידי את זה.‬
‫הקליפס מאחור.‬
‫שון! אל תקרע אותם ככה. פשוט…‬
‫תורידי את זה.‬
‫שון. אולי תיתן לי לפשוט…‬
‫תן לי לפשוט אותם!‬
‫בואי הנה.‬ ‫-בחייך!‬
‫תפסיק!‬
‫תקשיב לי.‬
‫אפשוט אותם אם רק תיתן לי שנייה.‬
‫לעזאזל!‬
‫הנה. סליחה. אני פשוט… שנייה.‬
‫עזבי. כבר לא בא לי.‬
‫- 13 בינואר -‬
‫היי, כריס. היי, אחי.‬
‫אחי, אני מצטער כל כך.‬
‫כן, זה בסדר… לא, חכה…‬
‫זה בלתי נתפס. אני אפילו לא מסוגל לדמיין…‬
‫כן. היי, אני צריך שאתה…‬
‫אני צריך שתחליף לי את המכונית.‬ ‫ותיתן לי את הכסף למכונית.‬
‫ואחר כך תמכור אותה.‬
‫כן?‬ ‫-אעזור לך למכור אותה.‬
‫זה ייקח איזה חודשיים, אבל…‬
‫לא, אני צריך את זה עכשיו. המצב קשה.‬
‫ידיי כבולות.‬
‫ברגע שהמכונית יוצאת, אין לי מה לעשות.‬
‫אבל כבר שישה חודשים שלא נהגתי בה.‬ ‫היא די באותו מצב.‬
‫אני מבין…‬ ‫-כריס, אני צריך את זה.‬
‫הבוס שלי לגמרי… בסדר.‬
‫אני צריך שתעשה את זה עכשיו.‬
‫בסדר.‬ ‫-מצטער.‬
‫טוב, יש… אוכל לעשות כאילו…‬
‫המכונית מסוכנת?‬
‫יש… האם… יש בעיה?‬
‫אם המכונית מסוכנת…‬ ‫-אוכל לקחת אותה חזרה.‬
‫איך נגרום לזה לקרות?‬
‫אם תהיה תאונה, אוכל למצוא פתרון.‬
‫בוא נעשה את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מחפשת משהו על הנבטה?‬
‫יש לי ספר טוב יותר.‬
‫נסי את זה.‬
‫לא, זה. כן.‬ ‫-זה.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫שלום לך.‬
‫צריך לדבר על מצבה של אימא.‬
‫היא הזדקנה בחמש שנים בשלושה חודשים.‬ ‫היא כמעט שרפה את הבית.‬
‫זאת אשמתי?‬
‫לא עוזר שאת לא עונה לטלפון כשהיא מתקשרת‬ ‫כדי לומר שהבית עולה באש.‬
‫אז היא שלחה אותך להיפגש איתי?‬
‫למה אתן עושות את זה דרכי?‬
‫בכל פעם שהיא מתקשרת, אני בפגישה…‬
‫חשבתי שהתפטרת.‬ ‫-מה?‬
‫כריס אמר שהתפטרת.‬ ‫-לא דיברתי עם כריס.‬
‫שון דיבר איתו כשהחזיר את המכונית.‬
‫מה?‬
‫זה שלך. ו…‬
‫זה לא שלי.‬ ‫-זה היה במכונית.‬
‫גם מצאתי סרט צילום.‬
‫הדפסתי את התמונות למענך.‬
‫אני חייבת לזוז. משהו בעבודה. ביי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫אתה יודע, אין סיבה לדאגה.‬
‫רוצים להרוג את האישה הזאת.‬ ‫לאור הטעות שהיא עשתה,‬
‫הניצחון כמעט מובטח‬ ‫ויגזרו עליה 8-2 שנות מאסר.‬
‫הרשלנות הבוטה, כשלא הזעיקה אמבולנס‬ ‫בזמן כדי לעזור לתינוקת גוססת,‬
‫אמורה להספיק כדי לכלוא אותה.‬
‫בסדר.‬
‫וכעורכת הדין הפלילית שלך, עם העדות שלך,‬
‫ננצח בקלות.‬
‫אם תחליטו גם לתבוע אותה אזרחית,‬
‫אוכל לדאוג למישהו שיטפל בזה,‬ ‫מישהו שאני בוטחת בו.‬
‫יש לכם סיכוי טוב לנצח בשני ההליכים.‬
‫ותוכלו לזכות במיליונים.‬
‫את מכירה את הגשר הזה?‬
‫הגשר שיש לך על הקיר.‬
‫לא.‬ ‫-יש סיפור גדול מאחורי הגשר.‬
‫בשנות ה-40, הדבר הזה פשוט התפורר וקרס.‬
‫זה סיפור רציני.‬ ‫זה הגשר השלישי בגודלו בארה"ב.‬
‫גשר שער הזהב, ג'ורג' וושינגטון והטקומה.‬
‫בשנות ה-40,‬ ‫דברים התמוטטו והם לא הבינו למה,‬
‫והם הביאו מומחים.‬
‫מתמטיקאים, מדענים, איש לא הבין למה.‬
‫הביטו ביסודות, בכבלים לתלייה, כלום.‬
‫הכול היה תקין.‬
‫ואז בסוף, אחד המדענים אמר, "תהודה".‬
‫מה?‬
‫תהודה. את יודעת מה זה?‬ ‫-לא.‬
‫תהודה זה…‬
‫לכל חפץ מוצק יש רטט משלו.‬
‫כשהרטט החיצוני תואם את הפנימי, יש תהודה.‬
‫לפעמים התהודה חזקה כל כך‬ ‫שהיא יכולה להפיל גשר שלם.‬
‫זה קורה לעיתים קרובות?‬ ‫-לא, למשל…‬
‫למשל כשנדנדות זזות לבד בגן המשחקים?‬
‫זאת תהודה. תודה לך.‬
‫על הכול.‬
‫אני כאן כדי לעזור.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫כן, אזמין לנו מונית.‬
‫אזמין לנו מונית.‬ ‫-לא, אני צריכה ללכת. מצטערת.‬
‫חרא. חתיכת חרא.‬
‫הי, אפשר לנסוע לרחוב כריסטי, בבקשה?‬ ‫עכשיו. ממש עכשיו. תודה.‬
‫- האם היא תורשע? -‬
‫- חמישה סעיפים: רשלנות -‬
‫- שני סעיפים: התנהגות בלתי הולמת -‬
‫- סעיף אחד: הריגה -‬
‫- המשפט הפלילי של אווה וודוורד מתחמם -‬
‫נהנית במסיבה?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫איפה אתה היית?‬
‫קדחת?‬ ‫-כן.‬
‫רוברט אמר שהוא לא ראה אותך‬ ‫כבר שלושה שבועות.‬
‫אז מה אתה קודח?‬
‫אתה לא צריך לשקר לי.‬
‫את שיקרת לי.‬
‫את שקרנית מזוינת.‬
‫כלבה מזוינת.‬
‫את כלבה מזוינת ואת שקרנית.‬
‫את שקרנית עלובה. את ליצנית מזוינת.‬
‫את ליצנית. את ליצנית ואת שקרנית, כלבה.‬
‫- 5 בפברואר -‬
‫היי!‬ ‫-סליחה.‬
‫מה הקטע, כריס?‬ ‫-סליחה.‬
‫שכחת אותי?‬ ‫-סליחה. חלק פה. תיזהרי.‬
‫אתה מתרגש להיכנס לבית של אימא שלי?‬
‫רצת פנימה. בסדר.‬
‫זאת בת הדודה שלי?‬
‫די.‬
‫הי.‬ ‫-היי.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-לא התראינו מיליון שנה.‬
‫היי. כן.‬ ‫-מדהים.‬
‫אימא שלך ביקשה שאני… תיכנסו.‬
‫היא במטבח.‬ ‫-בסדר.‬
‫שלום. וואו, כן. ברווז.‬
‫כן.‬ ‫-נראה מדהים.‬
‫רוצה שאבזוק רוטב?‬
‫את טובה בבזיקה?‬ ‫-כן, אני יכולה לבזוק.‬
‫הנה. תודה.‬ ‫-תודה. אשתמש בזה.‬
‫את צריכה עזרה עם הסלט?‬
‫כן, זה יהיה נהדר.‬
‫תכין לך סלט. אל תאכל אותו. תכין אותו.‬ ‫-טוב. אבל זה טרי.‬
‫כן, זה טרי.‬
‫את קוצצת את אלה? עבה? דק? יש העדפות?‬
‫לא עבה מדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבל לא דק מדי.‬
‫הי, חמודה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-יופי. איפה מרתה?‬
‫היא תכף תבוא.‬
‫לבד?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫להחזיר פנימה?‬
‫כבר סיימת?‬
‫יופי.‬ ‫-את זוממת משהו?‬
‫מה? לא, כלום.‬
‫את זוממת משהו.‬ ‫-מה?‬
‫את זוממת משהו.‬
‫הזמנתי את סוזאן לייעוץ משפטי.‬
‫באיזה נושא?‬
‫מצאת את המפתחות שלי!‬ ‫-נראה שכן.‬
‫הם היו בקערה, שזה משעשע.‬
‫משהו נוסף?‬
‫לא כרגע.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן?‬ ‫-את צריכה משקה? כוס תה? הנה.‬
‫לא, אני בסדר, תודה.‬
‫הנה היא. ליז.‬ ‫-לא, אל תקרא לי ככה.‬
‫היי, מה שלומך?‬ ‫-שלום, יקירתי.‬
‫מ'נשמע? היי.‬ ‫-אלה בשבילך.‬
‫אני חושבת שזה לוטם.‬ ‫-איזה יופי. חרציות!‬
‫קניתי לך את זה. זה…‬
‫זה לי?‬ ‫-הם אמרו שזה נדלק.‬
‫איך אפשר לעזור?‬ ‫-נפלא.‬
‫שים לב לרגל, אחי.‬
‫מתי זה קרה?‬ ‫-בטח כשנכנסנו. אנקה.‬
‫הוא בטח דרך בחרא של עצמו.‬
‫תיכנסו לסלון. נכון שהוא יפה?‬
‫הי.‬ ‫-הי.‬
‫כן, יפה. הי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב לראות אותך. גם אותך, כריס.‬
‫אני מעצבת בתים לקראת מכירה.‬ ‫-נראה נהדר.‬
‫אתה יודע מה זה?‬ ‫-לא ממש, לא.‬
‫טוב. אדגים. אז אתה רואה את הכיסא הזה‬ ‫שעומד לבד?‬
‫כן.‬ ‫-הוא נראה בודד ועצוב, נכון?‬
‫אז אני מוצאת כרית צבעונית ושמחה.‬
‫אני שמה אותה שם. וישר, רואה, יופי מיידי.‬
‫כן. רוצה לשבת?‬
‫רואה?‬ ‫-כן. רוצה לשבת?‬
‫כן, אני מעצבת בתים בכל רחבי העיר.‬
‫לא בתמורה לכסף. זה תחביב. לחברים שלי.‬
‫אולי אערוך את השולחן?‬ ‫-בסדר.‬
‫אז…‬ ‫-מרתה?‬
‫רוצה לשאול מברשת?‬ ‫-מברשת? לא.‬
‫לא? בסדר. והתלבושת שלך מקסימה.‬
‫את מגונדרת פחות‬ ‫מכפי שחשבתי שתהיי לרגל האירוע.‬
‫אירוע?‬
‫כריס, יש לך משקה?‬ ‫-אשים אותם במים.‬
‫ארים כוסית.‬ ‫-טוב.‬
‫לחייכם.‬ ‫-כוסית?‬
‫לחיי זה שיצאתם מהבית.‬
‫שתצאו…‬ ‫-אני יודע. לחיים.‬
‫תצאו אל העולם. תרגישו טוב יותר.‬ ‫-שון.‬
‫היי. כן, סוזאן.‬ ‫-בת דודה?‬
‫כן. נעים להכיר.‬ ‫-כן, גם לי.‬
‫איזה יום, הבחור בכנסייה אמר משהו…‬
‫הבחור? הכומר?‬ ‫-הכומר.‬
‫הוא השמיע דרשה.‬
‫והוא אמר…‬
‫משהו די עמוק.‬
‫הוא אמר, "הזמן מרפא את כל הפצעים".‬ ‫ואמרתי, "כן.‬
‫זה די טוב".‬
‫מה אתה עושה בזמנך הפנוי? עדיין מנגן?‬
‫לא, מזמן לא. אני פשוט עובד.‬
‫אני מנגן רק אם משלמים לי שם, אז…‬
‫בכנסייה?‬ ‫-כן.‬
‫זה מרגש.‬
‫זו סצנה אחרת, זה בטוח.‬ ‫-סצנה אחרת.‬
‫מאמינים.‬
‫כן. זה מה שיש לך. עדיף על מזדנבת.‬
‫זה די אותו הדבר.‬ ‫-זה נכון.‬
‫הלהקה הייתה טובה, אחי.‬ ‫-תודה.‬
‫גם היה זמן טוב להיות בלהקה.‬ ‫-נכון.‬
‫כל הסצנה של תחיית הגראנג'.‬ ‫-לגמרי.‬
‫זה מטורף. כשהיו ה"ווייט סטרייפס", נכון?‬
‫ה"סטרייפס". מי עוד?‬ ‫-ה"הייבס".‬
‫"הייבס", "סטרוקס", בק.‬
‫לא, בק שונה. הוא רך יותר.‬ ‫אתם הייתם מחוספסים יותר.‬
‫מה ה"סטרייפס" עשו?‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-ה"סטרייפס" היו כאילו…‬
‫עזרה?‬ ‫-לא. הרגע שתיתי כוס נוספת.‬
‫מה זה היה? הם היו אח…‬
‫הם היו בעל… הם היו אח…‬
‫הם העמידו פנים שהם אח ואחות‬
‫או בעל ואישה.‬
‫"סטרייפס"?‬ ‫-"סטרייפס", כן.‬
‫היה איזה קטע.‬
‫מי הם?‬ ‫-חכמים.‬
‫ה"ווייט סטרייפס"?‬ ‫-הם להקה?‬
‫את מצחיקה.‬
‫את לא יודעת מיהם ה"ווייט סטרייפס"?‬ ‫-לא.‬
‫באמת?‬ ‫-זה…‬
‫לא. ה"ווייט סטרייפס"?‬ ‫-זה מטורף.‬
‫בחייך, 2001, 2002, היית מנותקת?‬
‫הם הופיעו בפרסומות לקולה.‬ ‫"סבן ניישן ארמי."‬
‫השיר המזוין הזה.‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני מכירה את השיר הזה.‬ ‫-כן.‬
‫הם מנגנים אותו ב…‬ ‫-כן.‬
‫אז הסיפור איתם הוא כזה,‬ ‫יש להקה בת שני אנשים.‬
‫בן ובת. לבן קוראים ג'ק וייט.‬
‫לבת קוראים…‬ ‫-מג.‬
‫מג. והם בלהקה, אבל הלהקה שלהם היא…‬
‫הם נשואים…‬
‫הם נשואים, הם אומרים לאנשים שהם אח ואחות.‬
‫הם בעצם נשואים, מתפרקים לעיני העולם.‬
‫כמו סוני ושר.‬
‫זה כאילו, אתה מביט בהם,‬ ‫וכולם חושבים לעצמם, "אלוהים.‬
‫הם רבים?" לא מאזינים למוזיקה.‬
‫אתה מתלהב מהרכילות.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא מהמוזיקה.‬
‫אם אתה צופה בזוג מנגן מוזיקה,‬
‫אתה לא חושב,‬ ‫"מה הקטע עם השיר הזה, עם הכלים?"‬
‫אתה חושב, "הם מזדיינים?‬ ‫איפה הם הכירו? יש להם ילדים?"‬
‫זה נורא.‬
‫תסתכל בדוני ומארי. ההפך.‬
‫כן, אבל המוזיקה שלהם הייתה דפוקה,‬ ‫אז גם ככה לא אכפת לך.‬
‫אבל לא רצית לחשוב שמשהו אחר קורה.‬
‫זה נכון, אם הם היו דפוקים והם היו אח…‬
‫חיזקת את מה שאמרתי.‬
‫אז מה קרה ללהקה שלך?‬
‫אני לא יודע. מטומטם נורא.‬ ‫כולם התבגרו והמשיכו הלאה.‬
‫ללהקות אחרות או לצלילים אחרים?‬ ‫-לא, זה פשוט…‬
‫זה כאילו, "בסדר. נהדר. לך תהיה אבא.‬ ‫אין לך זמן לזה".‬
‫הביטו בי כאילו אני ילד.‬ ‫-שאר הלהקה?‬
‫כן. כלומר, איך שהוא דיבר אליי,‬ ‫לא אהבתי את זה.‬
‫הוא היה מבוגר יותר ממך.‬ ‫-כן, אבל הכול היה מתנשא כל כך.‬
‫כאילו, "אני טוב ממך בהרבה כי יש לי ילדים".‬
‫כן, כי זה לא בסדר.‬
‫נכון. זה כאילו, "מה זה משנה?"‬
‫זה לא משנה את חייך.‬ ‫-לא, לרצות לעשות את זה.‬
‫כשאתה צעיר כל כך, על סף פריצה.‬
‫לא. למה לך? זה הגיוני לגמרי.‬ ‫-מה הנימה הזאת?‬
‫מה קורה?‬ ‫-איזו נימה?‬
‫מרתה, אנחנו סתם מדברים.‬ ‫-מה? הסכמתי איתו.‬
‫כן, גם אנחנו הסכמנו. כולם מסכימים.‬
‫אז מה הבעיה?‬ ‫-הבעיה?‬
‫אל תתקפי אותו. אנחנו רק מדברים.‬
‫אנחנו מנסים לשמור על אווירה קלילה.‬
‫נכון. קלילה.‬
‫כן. אני…‬
‫בסדר.‬
‫סליחה. לא חשבתי על זה לעומק.‬
‫"תינוק", לא ידעתי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫מה אנחנו בכלל עושים פה?‬ ‫זה פסיכי לחלוטין. מה הקטע?‬
‫אם כבר שאלת…‬
‫סוזאן, התייעצתי איתה בנושא ה…‬
‫מה?‬ ‫-המשפט.‬
‫את התובעת במשפט?‬
‫כן.‬ ‫-כן. היא עורכת דין מצוינת.‬
‫והיא בת משפחה, אתם יודעים?‬
‫היא אוהבת אותנו.‬ ‫היא כאן כדי לוודא שנזכה לפסיקה הנכונה.‬
‫תראו, לכאורה כבר ניצחנו.‬ ‫אנשים שונאים אותה. אז אני פשוט…‬
‫כן, בדיוק. ואני לא רוצה שהם ישפטו אותך.‬
‫הם?‬ ‫-האנשים.‬
‫"אנשים." ב"אנשים" כוונתך לג'ודית?‬
‫אני ממש…‬ ‫-אל תתערב, כריס.‬
‫אם את מדברת על ג'ודית,‬ ‫הלכתי לחנות לקנות תפוח.‬
‫כעבור 20 דקות, אני באותה חנות,‬ ‫קונה את אותו התפוח.‬
‫אני יודעת כי פגשתי אותו באיחור.‬ ‫איחור של כמה, 25 דקות?‬
‫לקח לי דקה לבחור תפוח ודקה במח' הקפואים.‬
‫בשאר הזמן הייתי תקועה שם,‬ ‫נטושה, החברה שלך חקרה אותי,‬
‫וניסיתי להבין מה לעזאזל היא רוצה ממני.‬
‫ואת חוששת שישפטו אותי?‬
‫מרתה.‬
‫ואפילו לא מדובר בזה שהם שופטים אותי.‬
‫מדובר באיך שאת רוצה שאתאים לדעה שלהם.‬
‫את רוצה לארגן אותי.‬
‫את צריכה טיפול!‬ ‫-אני לא. תודה, אניטה.‬
‫בסדר.‬ ‫-את כן. מניאקית.‬
‫למי אכפת מה הם חושבים?‬ ‫מדובר בי. מדובר בגוף שלי.‬
‫זאת אני. את מבינה את זה?‬
‫כן, אני מבינה את זה, יקירה.‬
‫אבל החלטת לבוא למשפט?‬
‫לא אבוא למשפט המזוין שלך.‬ ‫-למה לא, חמודה?‬
‫היא צריכה להיענש על אוזלת היד שלה.‬
‫מדובר בכסף?‬ ‫-לא!‬
‫מדובר במה שאנשים חושבים?‬
‫מדובר בך.‬
‫מדובר בזה שאת חייבת להתמודד עם זה.‬
‫אני כן מתמודדת עם זה! אני מתמודדת!‬
‫נראה לי שאת לא. אנחנו צריכים כאן צדק.‬
‫לא. את צריכה. זה מה שאת רוצה,‬ ‫מה שאת צריכה. זאת הדרך שלך!‬
‫זאת לא הדרך שלי! זה מה שאת צריכה!‬
‫מרתה, אילו היית עושה את זה בדרך שלי,‬
‫היית אוחזת עכשיו בתינוקת שלך בזרועותייך.‬
‫את יודעת מה, את…‬
‫את מתביישת.‬
‫את מתביישת בי כל כך.‬
‫את מתביישת כי נכשלתי. "אוי לבושה!‬
‫אוי לבושה!"‬
‫נכשלתי!‬
‫כן.‬ ‫-את מתביישת לגמרי.‬
‫ואני מתביישת בעצמי.‬
‫שלא הייתי אימא טובה מספיק‬
‫כדי ללמד אותך לקום‬ ‫ולעמוד על שלך, בשם אלוהים.‬
‫ולהתמודד עם זה. כפי שאימא שלי לימדה אותי.‬
‫אחרי שאבי נכנס לגטו,‬ ‫אמי מצאה צריף, צריף ריק,‬
‫שהיא נכנסה לתוכו וילדה אותי.‬
‫בלי שום עזרה מאף אחד.‬
‫היא החביאה אותי מתחת ללוחות הריצוף‬ ‫כשהיא הייתה צריכה לצאת ולגנוב אוכל‬
‫כדי שהיא תוכל לייצר מספיק חלב‬ ‫כדי להשאיר אותי בחיים,‬
‫אבל לא מעבר לזה.‬
‫לא חזקה מספיק כדי לבכות,‬ ‫אחרת היו תופסים אותנו.‬
‫כשהיא סוף סוף לקחה אותי לרופא,‬ ‫הוא ייעץ לה פשוט לתת לי למות.‬
‫שאני לא…‬
‫לא חזקה מספיק כדי לשרוד.‬
‫אבל כשהיא התעקשה,‬
‫הוא הרים אותי מכפות רגליי,‬ ‫והחזיק אותי כמו תרנגולת ואמר,‬
‫"אם היא תנסה להרים את הראש,‬
‫יש תקווה".‬
‫ואת יודעת מה עשיתי, מרתה?‬
‫הרמתי את הראש.‬
‫זה מה שאני מבקשת ממך לעשות עכשיו.‬
‫תרימי את הראש ותילחמי למען עצמך,‬ ‫בשם אלוהים.‬
‫תלכי ותתעמתי עם האישה ההיא.‬
‫תגידי לה מה מצבך עכשיו, איך את מרגישה.‬
‫את חייבת לעשות את זה, מרתה.‬ ‫את חייבת להשמיע את האמת שלך.‬
‫אחרת, לעולם לא תצליחי להתמודד עם זה.‬
‫לעולם לא תצליחי להמשיך הלאה.‬
‫את חייבת להתגבר על זה, מרתה.‬
‫תפסיקי.‬
‫אולי אכין תה. אבא שלי תמיד מכין תה כש…‬
‫כשבנותיו מתעבות אותו?‬
‫נראה לי שמרתה מתחילה מחדש.‬
‫יופי. אני מצטערת. אני…‬
‫מעולם לא חיבבתי אותך.‬
‫ולא מפני שאתה עני.‬ ‫-לא, כי אני…‬
‫כי אני לא אינטלקטואל, ואני לא…‬ ‫לא משתמש במילים מפוצצות.‬
‫וכי אני מחוספס ואני…‬
‫הנה מילה מ"שבץ נא". כי אני "בהמי".‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מה אני רוצה? אני רוצה…‬
‫סביר להניח שלחזור הביתה.‬ ‫כן, זה מה שאני הכי רוצה.‬
‫ולמה אתה לא חוזר?‬
‫לא כולנו חיים ככה.‬
‫קח את זה ו…‬
‫אל תחזור.‬
‫פשוט תגיד למרתה… תגיד לה מה שבא לך.‬
‫תגיד לה שאביך חולה או שהתאהבת במישהי אחרת.‬
‫לא אכפת לי מה.‬
‫אבל תוודא שהיא תדע שלא תחזור לעולם.‬
‫מצאתי פה מחרבן מסיבות קטן.‬
‫מחרבן מסיבות.‬
‫בטח.‬
‫פשוט רציתי לומר שלא ידעתי‬
‫שהיא לא אמרה לכם שאהיה פה.‬
‫זה בסדר.‬
‫את חובבת חתולים או כלבים?‬
‫חתולים.‬ ‫-כן?‬
‫גם אני חובב חתולים.‬
‫ממש.‬
‫את יודעת איזה ירק חתולים הכי אוהבים?‬
‫מה?‬ ‫-עכברנייה.‬
‫זה משעשע אותך יותר מדי.‬
‫חבל שלא הכרנו קודם, את יודעת?‬
‫כן, נכון.‬
‫היית פעם בסיאטל?‬
‫לא. אתה?‬ ‫-כן.‬
‫אני נוסע לשם עכשיו.‬
‫נחמד שם.‬
‫אני בטוחה.‬
‫- 22 במרץ -‬
‫המשפט באשמת הריגה נגד המיילדת‬ ‫והלוחמת הנלהבת למען לידות בית,‬
‫אווה וודוורד, מגיע אל קצו היום בבית המשפט.‬
‫בת ה-45 מואשמת במותה של תינוקת בלידת בית…‬
‫בסדר. טוב. תודה.‬
‫היא יכלה לומר… תן לי שנייה אחת. היי, מרתה.‬
‫תודה שהסכמת לזה.‬
‫אני יכולה להבטיח לך שהיא תשב בכלא.‬
‫זה יהיה קל בטירוף.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫בית המשפט.‬
‫הקשיבו, הקשיבו, הקשיבו.‬
‫לכל אדם עם עניין כלשהו‬ ‫מול השופט המכובד ספנסר‬
‫היושב בדין כעת במחוז סאפוק,‬ ‫ומול בית המשפט הזה, שיתקרב,‬
‫ישים לב ויישמע.‬
‫אלוהים, נצור את מדינת מסצ'וסטס.‬
‫הדיון נפתח. נא לשבת.‬
‫אתמול שמענו את טיעוני הפתיחה‬ ‫בתיק המדינה נגד אווה וודוורד.‬
‫על התביעה, באמצעות פרקליטת המחוז,‬ ‫מוטל נטל ההוכחה.‬
‫לכן התביעה תתחיל.‬ ‫את יכולה לזמן את העדה הראשונה.‬
‫כבודו, המדינה מזמנת‬ ‫את מרתה וייס לדוכן העדים.‬
‫גברת וייס, בואי בבקשה‬ ‫כדי שהפקיד ישביע אותך.‬
‫עמדי שם, בבקשה.‬
‫הרימי את יד ימין.‬
‫האם את מבטיחה לומר את האמת,‬ ‫את כל האמת ורק את האמת?‬
‫כן.‬ ‫-אנא צייני את שמך.‬
‫מרתה וייס.‬
‫אפשר, כבודו?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אנא ספרי לביה"מ כיצד קרה שהנאשמת‬ ‫הייתה המיילדת בלידת התינוקת שלך.‬
‫היא החליפה את המיילדת המקורית שלנו,‬
‫שלא התאפשר לה להגיע לבית בזמן.‬
‫אבל לא היית מרוצה כששמעת שהיא תבוא‬
‫במקום המיילדת שבחרתם, ברברה.‬
‫לא הכרתי אותה, אבל חשבתי שיהיה בסדר.‬
‫בטחת בה שהיא תיילד את בתך בבטחה.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-אוכל לשאול מדוע בטחת בה?‬
‫כי ברברה בטחה בה,‬ ‫וכי היא הייתה מוסמכת, כנראה.‬
‫במהלך הלידה, גברת וודוורד‬ ‫מדדה את קצב הלב של התינוקת‬
‫כדי לוודא שהתינוקת בסדר‬ ‫ושהיא תוכל לעמוד בלידה?‬
‫כן.‬
‫בפעם הראשונה שהיא בדקה‬ ‫את קצב הלב של התינוקת, הוא היה חזק, נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫כמה פעמים היא בדקה את קצב הלב?‬
‫כשלוש פעמים, לדעתי.‬
‫שלוש פעמים?‬ ‫-כן.‬
‫זה הכול? שלוש פעמים בלבד?‬ ‫-כן.‬
‫ואז היא אמרה לך לטבול באמבט.‬ ‫-כן.‬
‫היא מדדה את קצב הלב‬ ‫של התינוקת כשהיית באמבט?‬
‫לא.‬ ‫-אז תני לי להבין.‬
‫יש תקופה ארוכה של זמן, שבמהלכה היית באמבט,‬
‫כשלא ניטרו את קצב הלב של התינוקת.‬
‫כן.‬
‫האם היא אמרה לך מפורשות שקצב לב מואט‬
‫עלול להעיד על מצוקה,‬ ‫מה שעלול להוביל למות התינוקת?‬
‫היא לא אמרה לי את זה.‬
‫אילו ידעת על הסכנה,‬ ‫האם היית דורשת להתפנות לבית החולים?‬
‫מובן שהייתי רוצה לדעת את זה.‬
‫האם היית פוגעת בתינוקת שלך בזדון?‬ ‫-מובן שלא.‬
‫לא. אז אם באחד הרגעים הכי קשים בחייך,‬
‫במהלך לידה קשה,‬
‫האישה שהחלטת לבטוח בה,‬
‫שהייתה נוכחת במאות לידות,‬ ‫שיש לה הרבה יותר ניסיון ממך,‬
‫הייתה פונה אלייך ואומרת,‬ ‫"את חייבת להתפנות לביה"ח עכשיו",‬
‫האם היית מתפנה? כן או לא?‬
‫כן, הייתי מתפנה.‬
‫אין שאלות נוספות, כבודו.‬
‫מר ליין, חקירה נגדית?‬
‫תודה, כבודו.‬
‫ראשית, אבקש לומר שאני משתתף בצערך.‬
‫תודה.‬
‫האוכל לשאול אותך מדוע בחרת בלידת בית?‬
‫רציתי שהתינוקת תחליט מתי היא רוצה להיוולד.‬
‫האם הוגן לומר שהיית נחושה בדעתך‬
‫ללדת בבית, שממש רצית את זה?‬
‫כן.‬ ‫-ובן זוגך הסכים איתך?‬
‫הסכמנו יחד לעשות את זה. כן.‬
‫ושניכם ידעתם שאם תהיה בעיה,‬
‫אולי תיאלצו להתפנות לביה"ח‬ ‫כדי ללדת את התינוקת. זה נכון?‬
‫כמובן, כן.‬
‫כי ידעת שאם בבית חולים תצוץ בעיה,‬
‫יהיו שם הציוד…‬ ‫-ידעתי את זה.‬
‫…והמומחיות, לטפל בה.‬
‫נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫ואולם, כאשר אכן היו סיבוכים,‬
‫והמיילדת שלך המליצה לך‬ ‫לשקול להתפנות לבית החולים‬
‫בשל הפרעה בקצב הלב, החלטת להישאר בבית.‬
‫כן, אבל היא לא אמרה לי את זה. לא.‬
‫שאלה אחרת. קודם אמרת‬ ‫שאת בוטחת במיילדת שלך. נכון?‬
‫בטחתי.‬ ‫-כן. ואת בוטחת בבעלך?‬
‫בבן זוגי?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני בוטחת… בטחתי.‬
‫כי בן זוגך העיד‬
‫שהמיילדת המליצה בחום שתתפני לבית החולים.‬
‫את אומרת שאתם עובדים יחד כצוות.‬
‫וכשבן זוגך ביקש ממך‬ ‫להתפנות לבית החולים, סירבת.‬
‫זה נכון?‬
‫רציתי להישאר בבית.‬
‫והאם אמרת לבעלך מפורשות ועמדת על כך‬
‫שאת לא רוצה להתפנות לבית החולים?‬
‫כך אמרתי. כן.‬
‫ברגעים המעטים לאחר הולדת התינוקת שלך,‬
‫האם הייתה לה בעיית נשימה‬ ‫או האם היה משהו שהעיד על כך שמצבה לא טוב?‬
‫לא, לא ב…‬ ‫-שמעת אותה בוכה?‬
‫כן, קצת.‬ ‫-החזקת אותה?‬
‫כן, החזקתי…‬ ‫-הגוף שלה היה חם או קר?‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫את לא זוכרת? שמת לב למשהו מוזר?‬
‫שמת לב שכפות רגליה הכחילו והסגילו?‬
‫לא הבטתי בכפות רגליה.‬ ‫-הבטת בידיה?‬
‫לא.‬
‫לא הבטת בכפות רגליה או בידיה.‬ ‫שמת לב לצבע עיניה?‬
‫שמת לב אם היה לה שיער בלונדיני,‬
‫כהה, המון שיער, שום שיער?‬
‫כן, היא…‬
‫סליחה?‬ ‫-הוא היה כהה. כן.‬
‫השיער שלה היה כהה. כן.‬
‫שמת לב לדבר מה נוסף?‬
‫שאצבעותיה היו ארוכות?‬ ‫שברגליה היו לה עשר אצבעות…‬
‫אמרתי שהבטתי בפניה.‬ ‫-הבטת בפניה.‬
‫כן.‬
‫מה הרגשת כשהחזקת את התינוקת שלך?‬
‫איך הרגשתי?‬
‫כן, איך הרגשת כשהחזקת‬ ‫את התינוקת שלך שזה עתה ילדת?‬
‫היה לה ריח של תפוח.‬
‫שאלתי איך הייתה ההרגשה.‬ ‫הרגשת שהיא תינוקת בריאה?‬
‫כן.‬
‫אילו התינוקת שלך הייתה מתה‬ ‫ממשהו כמו מוות בעריסה…‬
‫התנגדות, כבודו.‬
‫לא נקבע בוודאות‬ ‫שהיא מתה כתוצאה ממוות בעריסה.‬
‫תן למושבעים להחליט, לא לעדה.‬
‫אני רוצה לשמוע מה היה הלך הרוח של העדה.‬
‫אם את מרגישה שאת יכולה לענות, אבקש שתעני.‬
‫אפשר הפסקה? רק דקה אחת?‬
‫מר ליין?‬
‫אין שאלות נוספות, כבודו.‬
‫אז בית המשפט יצא להפסקה עד אחר הצהריים.‬
‫תודה.‬ ‫-המשפט יימשך אחרי ההפסקה.‬
‫בית המשפט.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫יש פה תמונות תחת השם וייס?‬
‫וייס…‬
‫אה, כן.‬
‫הכנו את התשלילים,‬
‫אבל לא הדפסנו תמונות כי לא שמענו מכם.‬
‫רוצה לראות אותם?‬ ‫-כן. זה בסדר?‬
‫בטח.‬
‫הנה.‬
‫אתה יכול להדפיס את התמונות עכשיו?‬ ‫-בטח.‬
‫זה לוקח שנייה.‬
‫תכף אשוב.‬
‫אלוהים.‬
‫כבודו, אבקש להציג מסמכים נוספים שמעידים‬
‫על חוסר עקביות מצד התביעה בשלב מוקדם יותר.‬
‫אפשר להחליף מילה עם השופט?‬ ‫-ישירות?‬
‫כן.‬ ‫-לרוב זה אסור.‬
‫אני יודעת. אבל תוכל לשאול?‬
‫אשאל אותו.‬ ‫-תודה.‬
‫חכי פה בבקשה.‬
‫אדוני השופט,‬ ‫גברת וייס מבקשת לפנות אל בית המשפט.‬
‫זה חריג, אבל לאור הנסיבות,‬ ‫אני רוצה לשמוע את אשר בפיה.‬
‫גברת וייס, את רוצה לפנות אל בית המשפט?‬
‫כן, תודה.‬
‫האישה הזאת…‬
‫לא פגעה בבת שלי בזדון.‬
‫כל מה שהיא רצתה‬ ‫היה ליילד באותו לילה תינוקת בריאה.‬
‫ואני לא מאשימה אותך.‬
‫אני לא מאשימה אותה.‬
‫ותודה.‬
‫אולי יש סיבה למה שקרה,‬ ‫אבל לא נמצא אותה באולם הזה.‬
‫ואם אני עומדת פה ומבקשת פיצוי או כסף,‬
‫אז אני…‬
‫אני אומרת שאפשר לפצות אותי, ואי אפשר.‬
‫אני לא יכולה להחזיר אותה.‬
‫שום כסף או פסקי דין או גזרי דין לא…‬
‫יוכלו להחזיר את מה…‬
‫איך אוכל להסב את הכאב הזה למישהי אחרת?‬
‫למישהי שכבר סבלה.‬
‫ואני יודעת שהיא לא הייתה רוצה בזה.‬
‫בכלל.‬
‫זאת לא הסיבה שבתי באה לעולם,‬
‫למשך הזמן שהיא הייתה בו.‬
‫וזה כל מה שיש לי לומר. תודה.‬
‫תודה, גברת וייס.‬ ‫-בית המשפט.‬
‫פאנל בסיס. והוא הביט פנימה ואמרתי,‬ ‫"מה? זה היה מסרט מצויר".‬
‫אני זוכרת כי זה היה בצבע נאון ירוק.‬
‫כן, את זוכרת את זה, אימא?‬ ‫-תודה.‬
‫אבל לא הזמנו את זה.‬
‫את כן הזמנת, אימא.‬
‫אני?‬ ‫-אימא, זה פרג לימון. את אוהבת את זה.‬
‫פרג לימון? אני לא אוהבת פרג לימון.‬
‫אלוהים.‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫בסדר.‬ ‫-ג'רי תומפסון.‬
‫ג'רי תומפסון.‬
‫זה השם.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-שנה אחת הלכנו למסיבה ההיא.‬
‫איזה בחור מבוגר יותר ערך מסיבה‬ ‫והתגנבנו מהבית.‬
‫סליחה, עכשיו את יודעת.‬
‫והתחפשנו לשני ממתקים.‬
‫כן!‬
‫לא, כי את יודעת מה את חושבת,‬ ‫כי את הכנת לנו תחפושות לחג ההודיה.‬
‫מה את זוכרת?‬
‫- 3 באפריל -‬
‫לוסי!‬
‫לוס!‬
‫לוסיאנה!‬
‫היי, מותק.‬
‫ארוחת ערב.‬
‫רדי. אוכלים עכשיו, קטנטונת.‬
‫בסדר.‬
‫הנה.‬
‫אני רעבה. מה יש לארוחת ערב?‬
‫האוכל האהוב עלייך.‬
‫קרטיב?‬
‫טאקו?‬
‫לא.‬
‫כריך ריבה?‬
‫ממש לא.‬
‫פופקורן?‬
‫אז אני לא רעבה.‬
‫רוצה לרוץ פנימה?‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬
‫- ‬‫אם אתם או מישהו שאתם מכירים מתמודד‬ ‫עם יגון או עם בעיות נפשיות וזקוק לעזרה‬‫ ‬‫-‬
‫- בקרו ב-www.wannatalkaboutit.com -‬