NETFLIX PRÆSENTERER
Kom nu.
Røvhul!
Det beklager jeg.
Jeg kommer!
Jeg kommer.
Hallo? Pokkers. Altså!
Hallo? For pokker da!
Hvad gør man ved et katatonisk anfald i en p-kælder?
-Spørg din læge. -Derfor ringer jeg. Han har lige aflyst.
-Må jeg komme forbi? -Det er halvanden dag for tidligt.
-Hvad gør jeg? -Jeg er ikke klar.
Jeg er ikke klar. Hvorfor aflyste narren?
Han sagde, han var for syg.
Sig, at du er mere syg end ham.
Det ved han.
Fint, kom forbi, men tag isterninger med.
Giv mig nu ikke ansvar.
Lige nu kan jeg kun kapere, at komme hjem til dig.
Hvis du vil have en kold martini, tager du is med.
-Jeg finder is. -Og skynd dig.
Jeg skal smutte.
Jeg mødtes med en gammel ven.
Hvad?
10th og Broadway, tak.
Jeg kommer! For pokker da.
-Hvordan kom du ind? -Hoveddøren stod åben.
-Vil du have en drink? -Først efter et bad.
Noget skal lykkes i dag.
Jeg vil forsøge at slappe af og nyde noget.
Er du nede på grund af lægen?
Nej, jeg var deprimeret længe før det.
Det her bør hjælpe.
Jeg var ude at shoppe i dag og købte en masse godt. Se her.
-Sandeltræsæbe. -Jeg har det allerede bedre.
Hvad har vi her?
Din helt egen tandbørste,
da jeg er træt af, at du bruger min.
-Hvad tror du, jeg føler? -Du har haft værre ting i munden.
Og noget, der hedder "Control" til dig. Bemærk, der ikke står "hårspray".
Blot "Control" og ordene "til mænd"
syvogtredive gange på dåsen.
Ja, det er mandlig bekræftelse.
Det er hårspray, selv hvis de kaldte det "nosser".
Det står på din egen hylde,
som vi kalder for "Donalds lørdags-scorekit".
Bliver du og overnatter?
Nej, jeg kører hjem. Alt begynder at klø, hvis jeg bliver for længe her i byen.
Hvorfor ringede narren ikke? Tænk, hvis du var kørt forgæves?
Hvorfor kalder du ham nar?
En psykoanalytiker, der har en lang patientaftale på en lørdag aften?
Han foretrækker at holde fri om mandagen.
Han arbejder sent lørdag for at holde fri mandag?
Er han psykiater eller frisør?
Begge dele faktisk.
Han ordner mit hoved og så mit hår.
Jeg skulle jo alligevel hertil til en fødselsdagsfest, ikke?
Du skulle bare sige det. Hvis der er én ting, jeg ikke er klar til,
er det fødselsdagssang fra fem skrigende queens.
-Hvem kommer? -Du kender vist alle.
De samme gamle svanser, du har kendt siden starten.
Ved du hvad?
Der vil være syv med Harold, dig og mig.
Er jeg skrigende queen eller træt svans?
Beklager. Der vil være seks trætte, skrigende svansequeens
og én ængstelig homo.
Jeg smutter om lidt. Jeg skal bare lige én ting til.
Operation så tidligt på aftenen?
Sælling.
Det er fransk med en cedille.
Jeg skal frisere mit hår for 37. gang.
Hår, i ental.
Mit hår er tydeligvis ved at falde af.
Du er paranoid. Du har rigeligt med hår.
Nej, det, du kan se, er et mesterligt fupnummer.
Min hårgrænse begynder her.
Alt det her er tortureret frem.
Se.
Det er ikke godt, vel?
Det er ikke fantastisk.
Det kaldes at blive gammel.
Men altså, en god ting ved onani er,
at man ikke behøver at se godt ud.
Hvorfor er du så deprimeret? Udover alt det sædvanlige.
Jeg vil ikke snakke om det.
Hvis du ikke vil sige det,
hvordan kan vi så have en dyb samtale?
Et varmt, givende, meningsfuldt venskab.
Rend mig.
Jeg indså bare i dag, at jeg blev opdraget til at fejle.
Det var min skæbne.
Hvor må psykoanalytikere blive trætte af at høre,
hvordan mor og far gjorde deres barn til en svans.
Det er ikke kun det.
I dag indså jeg endelig,
hvordan andre ting relaterer sig til dem.
Min neurotiske, kompulsive trang til at begå fejl.
Jeg indså, at når jeg mislykkedes, elskede Evelyn mig mest.
For det misfornøjede Walt, der ønskede det perfekte.
Jeg mislykkedes med vilje for at få kærlighed.
Jeg føler mig kun hjemme, når jeg mislykkes, da jeg lærte det hjemmefra.
Nej.
Hvad er kedeligere end en queen, der imiterer Judy Garland?
En queen, der imiterer Bette Davis.
-Hvor har du købt den? -En sød, lille butik kaldet Hermès.
Jeg slider røven i laser med at vaske gulve for 45 dollars om ugen,
-og du smider om dig med kashmirsweatere. -Den på badeværelsesgulvet er vikunja.
Det siger du ikke?
Du kunne få et andet job.
Ingen tvinger dig til at være pedel.
Det er din neurose.
Og jeg troede, det var min skæbne.
Og selvom jeg går med dyrt tøj, betyder det ikke, det er betalt.
Det er din neurose.
Takket være filmindustrien har din neurose stil.
Det kræver en vis flair at bruge sin understøttelse på Joe Allen.
Hvad er der så tjekket ved at være begravet i gæld?
Det eneste smarte er,
hvor genialt jeg undgår inkassofolkene.
Nu hvor jeg tænker over det,
giver du homoer et dårligt ry.
Og du, Donald, gør homoseksuelle ære.
Du er en hårdtarbejdende bøsse, der vasker gulve og ikke skylder nogen noget.
Jeg er en mønster-svans.
Synes du, det er smart,
hvordan jeg altid rejser fra Beverly Hills til Rom til Acapulco til Amsterdam,
knalder den ene efter den anden
og får skræddersyet tøj undervejs?
Det eneste sted på de lange rejser,
hvor jeg nogensinde har været glad, var om bord på flyet.
Løb, angrib.
Løb, køb, lån, tjen, forbrug.
Løb, forspild, tig.
Løb, løb, løb. Spild, spild…
…spild.
Og hvorfor?
Finis. Klap.
-Hør… -Det behøver du ikke.
Kom nu.
Der er intet bedre end selvmedlidenhed, vel?
Nej.
Okay.
Jeg elsker sentimentalitet.
Backstage, Funny Girl.
-Hej, det er Alan. -Alan?
Du milde.
Jeg kan ikke tro det. Hvordan går det? Hvor er du?
I byen… gør forretninger.
Hvad skal du i aften?
Jeg har planer. I aften passer ikke så godt.
Samme her, men jeg ville kigge forbi til en drink.
Mener du nu?
Alan, gamle jas, hør her.
Det er min vens fødselsdag, og jeg får besøg.
Undskyld, jeg ikke kan invitere dig. Det er bare…
Det ville ikke gå.
Jeg ville hade at måtte sige farvel efter ti minutter.
Kom nu.
Alan?
-Mickey? -Alan…
-Hvad er der galt? -Jeg er nødt til at se dig nu.
Fint. Kom forbi.
Nej, det er okay.
Bare kom forbi til en hurtig drink,
-men skynd dig. -Samme adresse?
-Ja. -Okay.
Nå,
er jeg betagende?
Fuldstændigt betagende.
Du ligner lort, men jeg er helt betaget.
Nogen har tisset på din sukkermad. Hvor er min drink?
Ikke lavet endnu. Min slof fra Georgetown ringede.
-Alan et-eller-andet? -McCarthy.
Han er fløjet ind fra Washington, og han er på vej herhen.
Jeg håber, han kan fødselsdagssangen.
Hør her, røvhul. Hvad skal jeg gøre? Han er hetero.
Hvad vil han mene om de særlinge, der kommer?
Nøj, hvor smager det godt.
Han lød helt fra den i telefonen.
Han græd, og det ligner ham ikke.
Alan er så fattet, at han ikke ville vise følelser under et flystyrt.
Hvad skal jeg gøre?
Skammer du dig over dine venner?
Du er den eneste person, jeg i sandhed skammer mig over.
Nogle folk har andre standarder end du og jeg.
Og hvis vi ikke anerkender dem,
er vi lige så snæversynede, som vi mener, de er.
Ved du, hvad du er? Du er en ægte person.
Tak. Rend mig.
Vil du have krabbe?
Nej tak.
Hvordan kunne du være venner med en, der var så kedelig?
Tro det eller ej, så var der engang,
hvor jeg ikke stod ved, at jeg var homo.
Det må have været før tale erstattede tegnsprog.
Drop det. Jeg sprang ikke ud før efter college.
Første gang, vi havde anonym sex,
var på en homobar på Third Avenue på dit tredje år.
Kælling.
Endelig sagde du det.
Vent ikke oppe.
Hej, smukke.
-Du ser sød ud. -Altid.
-Hej, Emory. -Hej.
Jeg hader at komme mellem jer på den her måde.
Det er du ene om.
Det skal nok blive sjovt.
Skønt.
Vi manglede blot, at det regnede.
-Vil du have mere danskvand? -Hvad?
Du har kun danskvand i glasset.
Jeg har iagttaget dig flere lørdage. Du er stoppet med at drikke, ikke?
Og med at ryge.
-Hvor længe? -Fem uger.
-Det er fantastisk. -Jeg fandt Gud.
-Fantastisk. For dig? -Eller er Gud død?
Jeg havde altid en måde at se, når du blev skæv på.
Jeg blev fjendtlig.
Hvorfor stoppede du? Psykoanalytikeren?
Han spillede en rolle.
Men mest at jeg ikke kunne kapere flere dagen-derpå-anfald.
Hvilke anfald?
Angst, skyld, ufattelig skyld.
Man vågner og siger: "Gud, hvad gjorde jeg i aftes?"
Det kender jeg.
Og så kampen for at klare sig til frokost,
hvor man drikker en længe ventet Bloody Mary.
Så er man snalret igen og ubrugelig resten af eftermiddagen.
Så man holder ud indtil cocktails,
og så er man klar til, hvad aftenen må byde på,
forhåbentligt er endnu en fest,
og hele den skide cyklus begynder forfra igen.
Jeg har gjort det længe nok,
og jeg må enten stoppe eller bukke under for det.
Joe College er endelig ankommet.
Godt, Donald. Hør efter.
Fornærm mig ikke med en prædiken om acceptabel social opførsel.
Jeg lover at sidde med spredte ben og tale med dyb stemme.
Donald, du er en satans kælling.
Det her er en ransagning.
I er alle anholdt.
Hej, skat. En gryderet. Spørg ikke.
Hej, Emory. Kom ind. Stil den i køkkenet.
-Hej. -Hvem er den her eksotiske kvinde?
Jeg troede, du var borte! Hvor har du gemt dine klassiske træk?
-Jeg bor ikke i byen længere. -Jeg tager dem. Emory, hvor er gaven?
Den kommer senere.
Larry.
Larry!
-Hvad? -Giv Michael gaven.
Her. Lidt højere, så min mor i Philadelphia kan høre dig.
-Du var helt væk. -Var jeg?
-I kender begge Donald, ikke? -Jo. Rart at se dig.
-Hej. -Rart at møde dig.
Jeg troede, I havde mødtes.
Ikke just, men vi…
-Hej. -Hej.
Men I hvad?
Vi har set hinanden før.
Det lyder lusket.
-Har I set hinanden? -Hvad sagde jeg forkert?
Det er deres første skænderi.
Det første siden taxaen.
-Hvor fandt du det udskud? -Nedenunder, lænende op ad en lygtepæl.
Med en orkidé bag øret
og store, våde læber med læbestift.
-Ligesom Maria Montez. -Helt ærligt.
Hvad har du imod Maria? Hun var en god kvinde.
Stop. Hør efter, alle.
En gammel collegeven er i byen
og kommer forbi til en drink,
men han er hetero, så…
Ham, jeg mødte, er lige så hetero som en regnbue.
Nej, du mødte Justin Stuart.
Ham kan jeg ikke huske.
-Nej, for jeg mødte ham. -Det er en anden.
Ja, Alan McCarthy, en nær fremmed.
Jeg er ligeglad med, hvad han mener,
men han er ikke klar til det, og det bliver han aldrig.
-Hank, du forstår, ikke? -Jo.
Tror du ikke, at han ved det?
Hvis han mistænkte det, viste han det aldrig.
Har han da fået det hvide snit?
Jeg var forsigtig i college,
og det er jeg stadig nær ham.
-Jeg ved ikke hvorfor. -Forskruet.
Jeg var ligesom Alan i college.
Jeg datede meget.
Jeg gik kun i det forfærdelige universitetstøj
og de tunge lædersko.
-Ikke ondt ment. -Det er okay.
Jeg klædte mig maskulint og troede ikke, at jeg løj over for mig selv.
Jeg troede, jeg var hetero.
Jeg sprang ikke ud før efter min dimission.
-Hvad med weekenderne på college? -Jeg var ikke sprunget ud.
Jeg led stadig af jeg-var-fuld-i-aftes-syndromet.
"Jeg var så fuld i aftes, at jeg intet kan huske."
Netop.
-Du følte skyld, fordi du var katolsk. -Nej.
Syndromet har intet at gøre med religion,
selvom mange mormoner lider af det.
Hvem skal man knalde for at få en drink her?
Stop med at fimse rundt.
Vi retfærdiggjorde alle vores handlinger dengang.
Senere fandt jeg ud af, at Justin Stuart, min nærmeste ven…
-Udover Alan McCarthy. -Knyt. Han gjorde det samme.
Men Justin tog til Boston i weekenderne.
Med jeg-var-fuld-i-aftes-syndromet
var delen om at være fuld sand.
Men man kan også huske alt.
Mange fyre skal være fulde for at have sex.
Har jeg hørt.
Donald,
første gang, vi havde sex,
var jeg så fuld, jeg knap kunne stå op.
Du var så fuld, at den knap kunne komme op.
-Jeg var så fuld, jeg ikke kan huske det. -Fis med dig. Jo, du kan.
Jøsses, det er Alan.
Gør mig en tjeneste. Læg en dæmper på, mens han er her.
Hvad som helst for min tøs.
Nej, Emory!
Det er præcis det, jeg mener.
-Intet overdrevent. -Undskyld.
Tror du, Giants vinder titlen i år?
Fandeme ja, Mac.
-Hej, Bernard. -Hej, søde.
Jeg tager dem. Alle er udenfor. Stil din gave ved resten.
Det er endnu en queen!
-Men ikke den røde. -Det er spar dronning!
Du ville se skøn ud i en hængekøje,
omringet af lameller, blæsere og masser af tropiske bregner.
Du er så homo. Ingen gør det bedre. Op!
-Hvis job var kagen? -Min. Jeg har bestilt levering.
Hvor mange lys bad du om? Firs?
Vent Alan, jeg tager en anden telefon.
-Er kagen kommet? -Nej.
-Må jeg låne din telefon? -Ja.
Der er krabbe udenfor. Tag for jer.
Nummeret til Marseilles Bakery i Manhattan, tak.
-Er alle klar til en drink? -Ja!
Klar? Jeg serverer gerne topløs.
Spar os for dine hængepatter.
Hvad vil I have?
-Er der øl? -I køleskabet.
-Jeg henter en. -Øl?
-Hvem drikker øl før maden? -Øldrikkere.
Hvordan kan en følsom kunstner som dig bo med en ufølsom tyr som ham?
Det kan jeg ikke.
Jeg krydser fingre.
Vær nu ikke fjollet. Der er intet at undskylde for.
Jeg føler mig bare som et fjols.
Jeg fatter ikke, at jeg opførte mig sådan.
Det gør ikke noget. Jeg har alligevel gæster.
Det er ikke et godt tidspunkt.
Hvad med frokost i morgen?
Fint. Mød mig på Oak Room klokken 13.00.
Det lyder perfekt.
Michael, kan vi glemme i aften?
-Foregive, det aldrig skete? -Fint, det er glemt.
-Vi ses i morgen? -Skønt.
Ja, skatter! Lad os høre den lyd!
Lidt musik og deres øjne glimter som Cartier.
Forfærdeligt.
Tak, Bernard.
-Du har vist nok til hele sommeren. -Seriøst? De holder i to dage.
Han kommer ikke.
-Nogle spiser, drikker og tager stoffer. -Jeg læser.
Ja, og læser og læser.
Utroligt, at du ikke besvimer ved synet af en bog.
-Hans virkelighedsflugt er konstruktiv. -Sandt. Hvad gør jeg? Jeg flyver.
Nej, det gør jeg ikke mere,
da jeg ikke har råd til det.
Jeg går i sauna. Ikke andet.
-Jeg flyver til vestkysten. -Optræder du stadig med æslet i Tijuana?
Jeg tager på velfortjent ferie i San Francisco.
Jeg skal på Club Baths og bliver der, til mit fly går en uge senere.
Du lærer aldrig at holde dig væk.
-Stop, Benard! -Sidst Emily tog på badeanstalt,
kom der en stor, behåret mand ind.
-Emory sagde: "Jeg hviler mig bare." -Manden sagde: "Jeg anholder dig bare."
-Han var strisser. -Emory!
Du kan ikke holde noget hemmeligt. Tak.
-Bor du hos dine forældre? -Ja, men det er okay. De er homoer.
Det, syntes du nok, var sjovt.
Hvad blev der af Alan?
Han fik det dårligt over sit sammenbrud.
Han undskyldte igen og igen.
Han trak det hele tilbage
og blev til den gamle Allan lige foran mine øjne.
-Ører. -Ja.
Krabben var en fiasko. Jeg ved ikke, hvorfor ingen kan lide den.
Nogle gange minder du mig om kinesisk vandtortur.
Nej, det mente jeg ikke.
Nogle gange minder du mig om evindelig kinesisk vandtortur.
Kælling.
-Gad vide, hvor Harold er. -Hvor er den frosne bøsse?
Emory kalder Harold den frosne bøsse, da han var skøjteløber.
Han står og ser hård ud.
Så din mor dig nu, fik hun et hjerteanfald.
Har du et kamera?
Gud, det er politiet. Hold afstand.
Det er sikkert Harold.
Nej, det er buddet fra bageren.
-Gudskelov. -Spørg, om han har lækre boller!
-Drop det, Emory. -Man kan ikke tage ham med nogle steder.
-Du minder mig om en gammel skolelærer. -Du minder mig om kyllingevinger.
Det var vel et kompliment?
Godaften.
Bernard, husker du det, vi gjorde på Fire Island?
-Det er så længe siden, jeg har glemt det. -Jeg kan huske det.
-Følg med. -Hvordan gik det?
-Sving, sving. Krog, krog. -Ja.
Malk koen…
Du skal svinge. Gå til den.
-Se, det er homo-Rockettes! -Så gør vi det.
-Kom nu, Donald. -Nej.
-Fandens, Hank! -Hvorfor…
Jeg troede… Du sagde, at du ikke kom.
Undskyld.
Vi fjollede bare rundt.
Jeg ringede fra telefonboksen om hjørnet.
-Restauranten er i nærheden. -Emory viste os en fjollet dans.
-Jeg gik forbi, og fordøren stod åben. -Det er Emory.
Det er Alan McCarthy.
Alan, mod uret, Larry, Bernard, Donald, Emory og Hank.
-Goddag. -Hej.
-En drink? -Nej tak. Jeg bliver ikke længe.
Men nu er du her. Hvad vil du have?
-Whisky, tak. -Whisky.
-Jeg henter en. -Tak.
Kun jeg drikker øl.
-Hvis fødselsdag er det? -Harolds.
-Harold? -Er her ikke.
Hun kommer aldrig til tiden.
Han… kommer aldrig til tiden.
Alan er fra Washington. Vi gik på Georgetown sammen.
Ja.
Fascinerende.
Jeg kan fortynde den, hvis den er for stærk.
Den er fin, tak.
-Arbejder du for staten? -Nej, jeg er advokat.
-Hvad med dig? -Jeg er lærer.
Jeg havde troet, du var atlet.
Du ligner, at du dyrker sport.
Ikke professionelt, men jeg spillede basketball på college.
-Jeg spillede tennis. -Også jeg.
-Skøn sport. Ja. -Ja, skøn.
-Hvilket fag? -Matematik.
-Matematik? -Ja.
Matematik.
Man får helt lyst til en lang lineal, ikke sandt?
Jeg skal bruge hjælp i køkkenet. Du er valgt.
Det er jeg altid.
-En ren husmor. -Sagde den afrikanske dronning!
Køl mig ned, mens jeg laver dressing.
Denne vej, Emory.
-Skal vi sætte os? -Gerne.
Jeg beklager, at jeg kom brasende.
Det er okay.
-Hvordan har du haft det? -Fint, tak. Og dig?
Er du gift?
-Hvad? -Jeg ser, du er gift.
Ja, Hank er gift. Donald, find isterninger.
-Har du børn? -Ja, to. Dreng på ni. Pige på syv.
Du burde se ham spille tennis. Han er bedre end mig.
-Jeg har to. Begge piger. -Skønt.
-Hvordan har pigerne det? -Fantastisk.
-Ja? -De er noget for sig.
Jeg er vild med dem.
-Hvor længe har du været gift? -Ni år.
-Kan du tro det, Mickey? -Nej.
-Mickey datede min kone i college. -Er det ikke utroligt?
Du milde. Undskyld.
Bor du i byen?
Ja, vi gør.
Jeg er ved at blive skilt.
-Larry og jeg er bofæller. -Ja, de er bofæller.
Det gør mig ondt. Jeg mente…
Nej, jeg forstår.
-Jeg tager gerne en til. -Selvfølgelig. Undskyld.
Kan jeg hjælpe dig?
-Jeg kan ikke finde whiskyen. -I din hånd.
Selvfølgelig. Hvor dumt.
-Lad mig. -Tak.
-Hvor bliver Harold af? -Han er altid sent på den.
I ved, hvordan han er med at gå ud. Han gør sig klar i timevis.
-Hvorfor? -Hvorfor hvad?
Hvorfor tager det Harold timevis at gøre sig klar?
Fordi hun er en syg dame.
Alan, lad os gå ovenpå og tale.
Jeg drikker bare ud og går.
Kom. Tag din drink med.
-Den er tom. -Her.
-Vi er straks tilbage. -Han vil stadig være her.
-Den her vej, Alan. -Javel.
Hvad skal det betyde?
-Hvad mener du? -Det ved du.
-En øl til? -Nej.
Du er jaloux, ikke?
Jeg er Larry.
Du er jaloux.
Donald, hvor kommer du for tiden?
Det er længe siden.
Alan…
Jeg vil forklare noget om i aften.
Hvilket? Nogle gange…
…kan man ikke invitere alle.
Nogle tager det personligt, ikke jeg.
Jeg burde undskylde for at komme.
Det var ikke det, jeg mente.
Dine venner virker flinke.
Hank er en flot fyr.
Ja, han er.
-Hvad hed bofællen? -Larry.
-Hvad laver han? -Han er kunstner.
Jeg kunne også lide Donald.
Den eneste, jeg ikke kunne lide, var…
Hvad hed han? Emory?
Ja, Emory.
Den slags snak går mig på nerverne.
Hvilken slags snak?
Du ved, hans… form for humor.
Han kan være meget sjov til tider.
Ja, hvis man finder den slags morsomt. Han…
…virker bare som en svans.
Undskyld, det mente jeg ikke.
Det er forfærdeligt at sige om nogen.
Men du ved, hvad jeg mener.
Du må indrømme, han er feminin.
-Ja, lidt. -Lidt?
Han er som en sommerfugl i løbetid.
Ikke underligt, han ville lære jer en dans.
Han ville sikkert danse med jer.
Kom nu. Du kender mig.
Du ved, at jeg mener, at ens privatliv er ens egen sag.
Nej, det vidste jeg ikke.
Jeg…
Så længe det ikke er offentligt,
eller de påtvinger det andre.
Hvad græd du over i telefonen?
Jeg kan blot bede dig tilgive mig…
…for min opførsel.
Du var oprørt, ellers havde du ikke sagt, at du var nødt til at se mig.
-Stop nu. -Har du og Fran problemer?
-Jeg er nødt til at gå. -Hvorfor er du i byen?
-Jeg er sent på den. -Hvor skal du hen?
-Er det badeværelset? -Ja.
Undskyld mig.
Hvad foregår der herinde? Spørg ikke.
Hank, kom og deltag.
Interessant forslag. Hvis var det?
Mit.
Han mente i samtalen.
-Hvor er resten af vinglassene? -Jeg knokler så hurtigt, jeg kan.
-For dit helbred. -Rend mig.
Med mit helbred?
-Hvor er manden? -På badeværelset.
Hold ud i fem minutter.
Han er ved at gå.
Endelig.
Tillykke med fødselsdagen
Tillykke med fødselsdagen, kære Harold Tillykke med fødselsdagen
Hvem fanden er du?
Harolds gave fra mig. Hun er tidligt på den,
og det er ikke Harold, din idiot!
Du sagde, han ville åbne døren.
Men ikke før midnat. Han skulle være en midnatsforestilling.
Han er som taget ud af Oklahoma!
Ikke før midnat, og du skulle synge for den rette.
Harold har jo tæt, sort, krøllet hår.
Ham her er stort set skaldet.
-Tak, og rend mig! -Godt, jeg ikke åbnede døren.
Ikke så tæt og ikke så mørkt.
Jeg glemte det.
Og jeg ville nå på bar til midnat.
Han har jo hele pakken.
"Nå på bar"?
Jeg har betalt dig for hele aftenen.
Jeg kom til skade med ryggen og ville tidligt i seng.
Sikke en skam. Hvad skete der?
Jeg faldt ned på hælene under en chin-up og forvred ryggen.
Hav aldrig højhælede på til træning!
Jeg burde droppe chin-ups. Jeg har dårligt greb.
-I min tid kaldte vi det et løst håndled. -Hvem kan huske så langt tilbage?
-Hvad står der på kortet? -Her. Læs det.
"Kære Harold, bang-bang. Du er i live.
Rul rundt, og leg død. Tillykke med dagen, Emory."
Ren poesi, Emmy.
Og din sædvanlige gode humor.
Konservativt ikke at leje et skilt på Times Square.
Knyt, her kommer kendisnonnen.
For helvede, Emory.
Jeg smutter. Tak for drinken.
Det var så lidt. Ses vi i morgen?
Nej, jeg får travlt. Jeg tager måske hjem.
Har du en date på Lafayette Square?
-Hvad? -Emory.
Glem det.
Er du Harold?
Nej, han er til Harold.
-Farvel, Hank. Rart at møde dig. -I lige måde, Alan.
-Er du i Washington, skal du møde konen. -Det ville være sjovt, ikke?
Jo, de ville nok gerne møde ham…
Hende.
Jeg har så svært ved pronomener.
Hvor mange S'er er der i ordet?
Sut min røv. Der har du dit S.
Sut mig.
Gider konen da ikke?
Homo! Svans!
-Emory! -Din særling.
Møgsvin! Jeg slår dig ihjel, røvhul!
Skide bøsse!
-Hent is! -Særling!
Hvad er dit problem?
Rolig.
Han flækkede bare din læbe. Larry?
Her.
-Jøsses. -Fandens.
Gider du vente ved gaverne?
Harold! Tillykke med fødselsdagen.
Du kommer tids nok til showet, som er i gang på gulvet.
Du, det er Harold.
Tillykke med fødselsdagen
Tillykke med fødselsdagen, kære Harold
Tillykke med fødselsdagen
Hvad er så morsomt?
Livet.
Livet er pissemorsomt. Husker du livet?
-Du er skæv. -Tillykke med dagen.
Du er skæv og sent på den.
Du skulle være ankommet
mellem 20.30 og 21.00.
Det, jeg er, Michael,
er en 32-årig, grim, jødisk homo med ar,
og hvis det tager mig lidt tid at tage mig sammen,
og hvis jeg ryger lidt tjald, før jeg har mod til
at vise verden mit ansigt,
så rager det ingen andre end mig.
Og hvordan har du det?
Tillykke med dagen.
-Hvad er der sket dig? -Spørg ikke.
Dine læber er blå.
-Har du rimmet en snemand? -Den prætentiøse kælling slog mig.
Rolig nu, Emory. Den slags snak gør ham nervøs.
Hvem er hun?
Hvem var hun?
Hvem håber hun at blive?
Er det ikke lige meget?
Han hedder Alan McCarthy.
Ikke den berømte college-slof? Er han min overraskelse, Michael?
Alan fik vist overraskelsen.
-Han er målløs. -Jeg håber, bæstet er i chok!
Har han også fødselsdag?
-Det er din overraskelse. -Nu vi taler om bæster.
Fra mig til dig. Kan du lide det?
Han har vel et interessant ansigt og krop,
men det hjælper ikke, at han ikke kan tale om kunst.
Ja, sikke en skam.
-Jeg kunne aldrig elske sådan en. -Hvem kunne?
Du og jeg kunne.
Hun er skøn.
Hun er dum, men helt og aldeles din.
Gaven er en skøn overraskelse. Jeg er så glad.
Jeg ville kysse dig, men jeg vil ikke have blod på mig.
Se lige min top!
Vent, til du ser dit ansigt.
Lad os få dig vasket. Tillykke, Harold.
Tak, søde.
-Toppen er ødelagt. -Tag en af mine.
Den på gulvet er vikunja.
Bare endnu en fødselsdag med drengene.
Jeg har købt en kold flaske Pouilly-Fuissé til dig.
Misser, alt er tilgivet. Du må blive.
Nej, du må blive, men er ikke tilgivet. Skål.
Hvem inviterede den hetero til min fødselsdag?
Der findes ikke uheld.
Og hvem inviterede ham?
Mig.
Du skal altid have din støtte med.
Jeg går ikke.
Jeg har kvalme. Jeg skal kaste op.
Sig det igen, så behøver jeg ikke mine slankepiller.
Rolig nu. Ét skridt ad gangen.
Jeg er ikke klar til mine nærbilleder, hr. DeMille.
Og bliver det ej de næste to uger.
Åh gud! Han vil slå mig igen!
-Han er syg. -Ja, syg i hovedet.
Kør mig hjem. De queens er sindssyge.
Jeg tænder en.
-Hvem vil være med? -Nej tak.
Nej tak.
Hvad med dig, Tex?
Jo.
Michael, gryderetten står i ovnen. Tag den ud, når det passer.
I bliver her.
-Jeg kan alligevel ikke spise. -Det kan jeg.
Jeg vil mæske mig.
Du går ingen steder.
Pas på den fjendtlige homo.
Han er farlig som ædru, men dødelig som fuld.
-Hør ikke på ham. -Jeg er sulten.
Jeg er klar til din Alice B. Toklas' opiumsbagte lasagne.
Er du virkelig?
Det glæder mig. Måske serverer jeg den først.
Ingen skal nogen steder.
Du vil have det værste held i morgen.
Det kan du godt droppe.
Jeg tænder, men du tænder op.
-Michael, har du luftspray? -Hårspray?
Du skal holde hans hår, ikke sætte det.
Luftspray, ikke hårspray.
-Der er luftfrisker over toilettet. -Tak.
Jeg skjuler min tjald blandt plastrene.
Det er et godt sted. Kommer politiet, låser man sig inde og skyller det ud.
Hvor lusket.
Mit gemmested gav ikke mening. I et oreganoglas blandt krydderierne.
Jeg ville glemme det og gøre min hadske mor skæv med salat,
men hun kunne lide det. Selv til morgenmad sagde hun:
"Lad os lave salat!"
Du er uden tvivl typen, der bevæger læberne, når han læser,
og som sidder i saunaen
og siger: "Er det hedt nok?"
Jeg går aldrig i sauna efter træning.
Det er skidt. Det flader en ud.
Lige efter du har knoklet for at blive større?
-Ja. -Du har ret, Harold.
Udover ikke at kunne tale om kunst,
kan han ikke føre en samtale.
Men han er smuk.
Han har en unaturlig naturlig skønhed.
-Ikke at det betyder noget. -Det betyder ikke alt.
Sig det til dig selv, mens dit hår falder af.
Det er dog naturligt for ens hår at falde af, når man bliver senior.
Homoer er værre end kvinder, hvad angår alder.
De tror, livet er forbi som 30-årig.
Fysisk skønhed er ikke så pissevigtig.
Hvordan kan det være det? Det afhænger af, hvem der ser på det.
Og det er overfladisk. Glem ikke det.
Nej, det har jeg slet ikke glemt.
Det er overfladisk og også forgængeligt.
Det er utroligt forgængeligt.
Hvor længe varer det ved? 30, 40 eller højest 50 år?
Ja, det er en skam med den stakkels knægts ansigt.
Det er tragisk.
Han er bestemt forbandet.
Og hvordan kan hans skønhed sammenlignes med min sjæl?
Jeg aldrig har set min sjæl, men min mors rabbi siger, at den er skøn.
Jeg kan dog ikke selv finde den,
og hvis jeg kunne, ville jeg sælge den
for overfladisk, forfængelig og meningsløs skønhed.
Tilgiv ham, Fader, han ved ikke, hvad han siger.
Michael, du tager livet af mig.
Du ved ikke, hvad du vil være.
Taler nogen for religion, er du imod dem.
Benægter nogen Gud, er du imod dem.
Man kan sige, du har et problem der.
Du kan hverken leve med eller uden det.
-Pas på, varm mad! -Hov!
Der skulle ikke meget til for at myrde dig.
Hold du fast i den forsikring, kirken er for dig.
Ja, jeg tror på Gud.
Og hvis det viser sig, Gud ikke findes, har jeg intet mistet.
Men hvis Gud findes, er jeg dækket ind.
Du er en forbandet hykler.
Ja, jeg er en af de forbandede katolikker,
der drikker sig fuld, synder og tager til gudstjeneste næste dag.
Det afhænger af, hvad, du mener, at synde er.
Gider du knytte kæften og smutte tilbage i køkkenet?
Sig, hvad du vil. Men slå mig ikke.
Nå, er den større end en brødpind?
Han hviler sig lidt.
-Hvordan lugter badeværelset? -Bedre.
Før stank det af bræk.
Nu lugter det af bræk og blomster.
Maden er serveret!
Hvad har du lyst til?
Alan McCarthy med masser mayonnaise.
-Em, det ser skønt ud. -Jeg ville være en god hustru.
-Hvad er det? -Lasagne.
Det ligner en flad udgave af spaghetti og kødboller.
Det er blevet dampet.
-Er det? -Du godeste.
"Det ligner en flad udgave af spaghetti og kødboller."
Ja, Harold. Jeg misunder ham virkelig.
Modsat dig, som ved så meget om fin mad.
Fortæller, gourmet, trold.
-Det smager godt. -Ja? Spis.
-Fyld munden, så du ikke kan tale. -Du vender.
-Vin? -Nej tak.
Kom nu. Tving dig selv.
Skyl al den deprimerende pasta ned med lidt vin ordinaire.
Sommelier, connoisseur, gris.
Skal du ikke spise?
Nej, min læbe gør for ondt. Gider nogen give Alan en tallerken?
Boksebolden er nu den rene Florence Nightingale.
Kan du lide det, Hallie?
Jeg skal have en anden, tredje og måske femte portion.
Jeg er desperat for at holde vægten oppe.
Du er paranoid over alting.
Jaså? Hvad med ikke at fortælle mig om det?
Du sulter dig selv hele dagen,
så du kan mæske dig i ét måltid,
og så beklager du dig over, hvor fed og grim du er,
når sandheden er, at du ser ud som altid.
-Klassisk paranoia. -Det smager skønt.
Det var så lidt. Spørg ikke.
Og at du patologisk kommer for sent er det rene vanvid.
Du vender!
At du gør dig klar i timevis foran spejlet,
før du kan gå ud,
men ikke ser anderledes ud, efter Gud ved hvor mange lag,
af Gud ved hvor mange salver, cremer og masker.
Jeg har uren hud. Hvad kan jeg sige?
Det ville alle efter bevidst at have skamferet deres porer med pincet.
Du har ar i ansigtet efter den omgang, du har givet dig selv år ud og år ind.
Grisefolkets konge.
Ja, du har ar, men de er ikke så slemme.
Og hvis du stoppede, ville du ikke få flere, end du allerede har.
Ønsker du et kompliment nu
for din ærlighed?
For at være vennen, der siger,
hvad mine andre venner ikke vil, din hadske so.
Og pillerne!
Harold har samlet, gemt
og opbevaret piller det sidste år
som et skide egern.
Hundredvis af Nembutal og Seconal.
Alt sammen i forberedelsen på
og forventningen om hans lange død.
Men ved du hvad, Hallie?
Når tiden kommer, vil du ikke have nosserne til det.
Det foregår ikke altid som på teateret.
Ikke alle homoer tager deres eget liv.
Måske har du ret.
Tiden vil utvivlsomt vise det,
men indtil da har du glemt én detalje.
Der er betalt for kosmetikken og de astringerende midler,
der er betalt for badeværelset,
der er betalt for pincetterne,
og pillerne… er betalt.
Tillykke med fødselsdagen
Du milde.
Tillykke med fødselsdagen
Tillykke med fødselsdagen, kære Harold
Tillykke med fødselsdagen
Du er så sød.
Pust lysene ud, og ønsk dig noget.
Pust lysene ud, Laura.
-Hun er 32 år ung! -Du milde.
-Nu skal du åbne gaverne. -Begynd med den her.
Gaver! Hvor er kortet?
Her.
-Fra Larry. -Larry.
Hvorfor satte du det bagpå?
Det er himmelsk. Jeg elsker det, Larry.
-Hvad er det? -Skødet til Boardwalk.
Homoseksuel popkunst.
Den er super. Den kommer op med det vons.
-Godt. -Jeg forstår ikke.
Scorer du i Atlantic City?
Hvad har du betalt for ham?
-Han var billig. -Nej, jeg koster 20 dollars.
Og hvad gør du for 20 dollars?
Mit bedste.
Sikke en smart sweater.
Tak, Hank.
Du kan altid bytte den.
Nej, jeg synes, den er… smart.
-Hvem vil have kage? -Alle?
Intet til mig.
-Værsgo. -Tak.
Bernard! Hvor skønt!
Se, alle. Knæbeskyttere med juveler.
Og dit monogram.
Bernard, du er så bøsset!
Tak, Michael.
Hvad?
-Det var så lidt. -Hvad er det?
Et billede af ham i en sølvramme
med en indgravering og datoen.
Hvad står der?
Noget personligt.
Bernard, hvad med at live festen lidt op med lidt musik?
-Okay. -Jeg har lyst til at danse.
Kom nu, Michael.
Nej tak. Jeg kan kun føre.
-Jeg kan følge. -Jeg sidder den her over.
Kom så, Tex.
Du skal arbejde.
Pis.
-Michael! -Få tingene ind.
Kom så!
Kom med, knægt.
-Skynd jer! -Luk døren!
-Kom nu. -Kom så.
Gå indenfor, for satan.
Åh Gud.
Jeg drypper overalt.
Gør ikke møblerne våde.
-Her. Håndklæde. Tør dig af. -Jøsses.
Tak.
Vil du danse?
Yvonne den Grusomme er tilbage.
Hej, Alan. Har du det bedre?
Nej nej.
Som de siger i Syden, jag ikke ud i det barske vejr.
Du får aldrig en taxa.
Oprøret er fuldendt.
Du gik glip af kagen og gaverne,
men heldet er med dig.
Du er tids nok til en leg.
Alle sammen, lad os lege.
Hvorfor ikke bare lade ham gå?
Han kan gå, hvis han vil,
men ikke før efter vores lille leg.
Skal vi lege filmstjerne-gin?
Nej, det er for homoseksuelt for Alan. Det ville han ikke være god til.
Hvad så? Sandhed eller konsekvens?
Sødt, Hallie.
Eller Mord?
-Den leg husker I alle, ikke? -Meget sødt.
De er vist meget ens.
Reglerne er de samme: Man dræber en.
-Jeg går. -Bliv der.
Lad ham gå.
Det vil han ikke.
Ellers var han gået for længst
eller slet ikke kommet.
-Mickey, jeg… -Mit navn er Michael.
Jeg hedder Michael. Kald aldrig en Michael for "Mickey".
Det gør os ængstelige.
Prøv det bare.
Undskyld, jeg…
Jeg kan ikke tænke.
Jo, du kan.
Men du kan ikke gå.
Det er som et uheld på motorvejen.
Man kan hverken se på det eller se væk.
Hvem vil lege med os? Alle sammen?
-Jeg vil ikke være med. -Heller ikke jeg.
Ikke alle deltager i livet.
Der er altid dem, der ser med fra sidelinjen.
-Hvad leger vi? -Følgende:
Vi skal alle foretage et opkald
til en person, vi oprigtigt mener, vi har elsket.
-Jeg deltager ikke. -Jo, du gør.
Det ser du gerne, hvad?
Jeg vil høre din
efter alle de taler, du har givet mig.
Hvem ville din være? Mig?
Der lyder til at være problemer i paradis.
Ellers kunne du sikkert skabe det.
Og hvem ville din være?
Jeg nægter at tro, det er mig.
Eller at én er nok. Der ville være flere.
Tre langdistance og et utal lokale.
-Godt, jeg ikke betaler. -Ti stille.
Bare rolig. Michael betaler heller ikke.
Reglerne er følgende: Hvis man ringer, får man ét point.
Hvis personen svarer, får man to point til.
Svarer en anden, får man kun ét.
Hvis ingen svarer… er man på røven.
Også hvis man ringer.
Hvis personen svarer,
og man siger, hvem man er, får man to point. Og så…
…hvis man siger, man elsker dem,
får man fem point ekstra.
Hadsk.
Så man kan få op til ti point og ned til ét point.
Eller ingen point, hvis man forstår sig på det.
Hank, skal vi gå?
Hørte I det?
Du forstår det ikke. Jeg kan ikke.
Du kan, men jeg kan ikke.
Forstår han det ikke, så forklar det.
-Lad mig. -Det tænkte jeg nok.
Alan, Hank og Larry er elskere.
De er ikke bofæller.
-Sengefæller, elskere. -Michael.
Ingen mand over 40 år har en bofælle. Er de ikke elskere, er de søstre.
-Det er Hank, der er over 40. -Du nærmer dig.
Hank.
Ja, Alan. Larry og jeg er elskere.
Men…
Du er gift.
Helt ærligt.
Du sagde vist det forkerte.
Elsker I ikke den gammeldags tankegang? Er en mand gift, så er han heteroseksuel.
Hank er til begge dele… men med en klar præference.
Hvem ringer først?
-Emory? -Gør du det, Bernard.
-Jeg vil ikke. -Ring nu til Peter Dahlbeck.
-Det er ham, du vil ringe til, ikke? -Hvem?
Drengen i Detroit, hvis familie Bernards mor har vasket for,
siden han var en lille sortøjebønne.
Jeg arbejdede også for dem
efter skole og hver sommer.
Jeg har elsket ham hele livet.
Men han anede ikke, jeg eksisterede.
Desuden er han hetero.
Skete der aldrig noget?
De var endelig sammen i poolhuset en aften
efter en fest ved poolen.
Med den rette vin og musik vil de fleste være nysgerrige.
Og bagefter svømmede vi
nøgne og i mørket, hvor kun månen reflekteredes i vandet.
Hvor romantisk.
Og morgenen serverede du kaffe og antacidum på en bakke.
Jeg var så bekymret for at skulle se ham,
men han lod, som om intet var hændt.
Han må have været så fuld, at han intet kunne huske.
Pudsigt, hvordan det fungerer. Og til ti point: Ring løgneren op.
Har du nummeret?
Ja, han bor derhjemme i Grosse Pointe.
Han er separeret fra sin tredje kone.
-IS eller O? -Hvad?
Telefonistlingo. "Intet svar" eller "optaget".
Han lagde på for hurtigt.
Kom nu. Tag telefonen.
Du ved, du vil ringe, ikke?
Gør det nu.
Du er ved at dø af nysgerrighed. Så ring nu til ham.
Gør det.
-Hallo? -Ét point.
Hvem taler jeg med?
-Fru Dahlbeck. -Ét point.
Det er Bernard.
Francines dreng.
Søn, ikke dreng.
Helt fint, tak.
Fru Dahlbeck, er Peter hjemme?
Jeg forstår.
Pis.
Nej, nej.
Nej, intet vigtigt. Jeg…
Jeg ville bare sige, at…
Jeg ville sige, at jeg…
Jeg elsker ham, og det har jeg altid gjort.
At det gjorde mig ondt at høre om ham og konen.
Ingen point.
Min mor skrev det.
Ja, det er det virkelig.
Gider du sige, at jeg ringede, og sig, at jeg…
At jeg…
At det gjorde mig ondt at høre,
og jeg håber, de kan udrede det.
Godnat.
Farvel.
To point i alt.
-Forfærdeligt. Næste. -Er du okay?
Hvorfor ringede jeg? Hvorfor gjorde jeg det?
-Hvor var han? -Ude på en date.
Kom så, Emory.
Tast det ind.
Må jeg bede om et nummer?
I Bronx.
På en Delbert Botts.
En Delbert Botts? Hvor mange kan der være af dem?
Gid jeg ikke havde ringet.
Nej, til privatadressen.
Tak.
Gid 118 ville stoppe med at sige "frue".
Ja, skriv du bare på min telefon.
Det går af med lidt spyt.
-Ligesom mange andre ting. -Hvem fanden er Delbert Botts?
Den eneste, jeg altid har elsket. Det var ham, jeg skulle ringe til.
Netop.
Hvordan kunne du elske en med det navn?
Ja, Emory, du kunne da umuligt elske en med det navn.
Det ville ikke se godt ud på bordkort. Vel, Alan?
Ja, navnet er ikke så pænt,
men han…
Utroligt smuk.
Jeg har elsket ham, lige siden jeg så ham,
da jeg gik i femte klasse,
og han gik på sidste år.
Så tog han på college, og da han blev færdig, gik jeg i highschool.
Han var blevet tandlæge.
Og du fik trukket hver og en tand ud, ikke sandt?
Nej.
Jeg fik dem bare renset.
-Jeg burde ikke have ringet. -Hold nu kæft.
Tag din kedelige attitude et andet sted hen.
Jeg kiggede ham i øjnene hele tiden.
Jeg ønskede at bide hans fingre.
Det er helt ubegribeligt.
-Fallisk besættelse. -Det forundrer virkelig.
Jeg sagde, de skulle renses,
da der var skolebal, hvor jeg stod for dekorationerne.
Jeg sagde, temaet var himlen,
og jeg skar stjerner ud af folie
og lavede skyer ud af hønsenet og englehår.
Der skal en homoseksuel til for at gøre noget smukt.
Jeg fik engang englehår under trøjen til jul.
Det kløede så meget.
Det ville være slemt at få ned i ens…
Jeg tier stille.
Han var forlovet med en åndssvag tøs ved navn Loraine,
hvis mor var en vaskeægte kælling.
Afvig ikke fra historien.
Jeg var et vrag, et værre rod.
Jeg kunne ikke spise, sove, stå op, sidde ned, intet.
Endelig ringede jeg og spurgte, om vi kunne ses alene.
Ikke det bedste træk.
Han sagde ja.
Han bad mig kigge forbi.
Jeg var så nervøs, at mine hænder rystede og kunne end ikke se på ham.
Jeg stirrede bare ude i luften og busede ud med, hvorfor jeg var der.
Jeg sagde, at jeg ville være venner.
At jeg aldrig havde haft en ven, jeg kunne tale med
og fortælle alt og stole på.
Jeg bad ham være min ven.
Det ville han gerne,
og når end jeg ville se ham eller snakke,
kunne jeg ringe, og han ville være der.
Og han holdt min rystende hånd, og jeg gik derfra…
-…svævende på en sky. -En, du selv havde lavet.
Og den næste dag
købte jeg ham en guldbelagt lighter
med hans initialer på.
Jeg skrev et kort med teksten: "Fra din ven, Emory."
Sytten år og allerede gavmild med gaver.
Under skoleballet
hørte jeg Loraine og en anden pige, jeg kendte, grine sammen.
Del havde fortalt Loraine om mit opkald og om gaven.
Snart vidste alle til skoleballet det.
De grinede og spøgte med det.
Alle vidste, jeg var vild med dr. Delbert Botts,
og at jeg havde bedt ham være min ven.
De vidste dog ikke, at jeg elskede ham,
og at jeg ville elske ham
i årevis, efter de havde glemt min sjove, lille hemmelighed.
Nu har jeg virkelig brug for insulin.
-Ring til ham. -Lad være.
-Hvornår er du begyndt at give ordrer? -Lad være. Du fortryder det.
Hvad har jeg at miste?
Du har din værdighed at miste.
Meget morsomt. Hvor sjovt…
Du belærer ham om værdighed,
når du konstant lader ham nedværdige dig med racevittigheder.
Han og jeg må godt, men du må ikke.
Er det ikke diskrimination?
Jeg bryder mig hverken om det fra ham eller mig selv.
Men jeg gør det mod mig selv, og jeg lader ham gøre det.
Jeg lader ham, da det er det eneste, der gør ham til min ligeværdige.
Ingen af os har vundet i lotteriet,
men jeg fik meget mere end ham, og det ved han.
Jeg lader ham gøre det, så han ikke føler sig som en taber.
Hvor betænksomt.
Det er hans forsvar.
Du har dit forsvar, men det er ubeskriveligt.
Vil I høre en høflig selskabsvittighed fra det liberale Syden?
Hvorfor har sorte så store læber?
-Fordi de altid siger… -For fanden da, Michael!
Giv mig den. Giv slip.
Jeg klarer mig uden dit spyt på min telefon, din kujon!
Jeg er måske feminin, men ingen kujon!
Bernard…
…tilgiv mig. Undskyld. Jeg siger aldrig de ting til dig igen.
-O. -Optaget?
Loraine taler nok med sin mor.
Ja, Delbert giftede sig med Loraine.
Du må give afkald på turen. Vi kan ikke vente.
Du spilder godt nok ikke tiden.
-Hvem ringer du til? -Charlie.
Jeg nægter at opgive turen. Den er min, og jeg tager den.
Det er den rette ånd.
Ram det isbjerg! Undvig ikke. Ram det, for fanden!
Jeg vil have et brag af en finale.
-Hvor er jeg fuld. -Som en vaklende, feminin queen.
Og det skulle komme fra dig.
Jeg er ikke fuld. Det kan du ikke se.
-Jeg er fuld. -Også jeg.
-Jeg er en fyldebøtte. -Ring.
En fyldebøtte på den her årstid og alle andre.
Den ringer. Ikke optaget.
-Hallo? -Ét point.
Hvem taler jeg med?
Hvem?
Dr. Delbert Botts?
To point.
Del, er det virkelig dig?
Ingen.
Du kender mig ikke. Du ville ikke huske mig.
Jeg er…
Jeg er bare en ven.
En vaklende, fuld ven.
Hallo?
-Han lagde på. -Tre point i alt. Du fører.
-Han sagde forkert nummer. -Han havde ret. Det her er forkert.
Det er din fest, Hallie. Morer du dig?
Det er skønt.
Og dig? Morer du dig, Emory?
Morer du dig lige så meget, som du forventede?
-Min tur. -Nej, jeg må ringe til Charlie.
Nej… Lad mig.
Vil du ringe til Charlie?
Lad være, Hank.
Jeg vil gerne.
Larry.
Vær så artig.
Ringer han til Charlie for dig?
Charlie er alle de, jeg er utro med.
Alle dem, du er utro med.
Gud og hver mand.
Ja! Jeg elsker dem alle,
men Hank nægter at forstå, at jeg skal have dem alle.
Jeg er ikke typen, der bliver gift.
-Hvem ringer du til? -Er det faldet dig ind,
Hank måske gør det samme bag din ryg, som du gør bag hans?
Gid han ville. Det ville gøre livet lettere.
Hvem er det?
Hvem end det er, så venter de ikke ved telefonen.
-Hallo? -De var nok i bad.
-Ét point. -Jeg vil lægge en besked.
-Ikke hjemme. Ét point. -Gider du sige, Hank har ringet?
Ja, det er.
-Godaften. Hvordan går det? -Hvem er det?
Ja, netop. Beskeden er til min bofælle, Larry.
Bare sig, jeg ringede…
Det er receptionen.
…og sagde, at jeg elsker ham.
Hank, er du tosset?
Du hørte rigtigt. Beskeden er til Larry.
Fra Hank. Beskeden er lige det, jeg sagde.
Jeg elsker dig.
Tak.
Syv point i alt.
Du fører! Du er langt foran alle andre.
Hvorfor gjorde du det?
Fordi jeg elsker ham, og alle må gerne vide det.
-Sig ikke det. -Det er jo sandheden.
Jeg forlod min familie for ham.
-Jeg vil ikke høre om det. -Jo, du vil.
Fortæl ham om det, Hank.
Nej! Det er ulækkert.
-Det sker med en anden kvinde. -Det forstår jeg. Det er normalt.
Sådan ender det ikke altid.
Uanset hvor meget man ønsker det, og jeg ønskede det gudhjælpemig.
Jeg følte, jeg var forelsket i min kone,
da vi blev gift,
men der var altid noget andet.
Altid?
Det ved jeg ikke. Det var der vel.
Jeg har vidst, hvad jeg var, siden jeg var fire.
Alle har altid vidst, hvad du var.
Jeg har også altid selv vidst det.
Jeg ved ikke, hvornår jeg indrømmede det,
men jeg har altid mistolket eller benægtet det.
"Jeg var så fuld i aftes."
På et tidspunkt kunne jeg ikke lyve længere.
Jeg tænkte på det, men handlede aldrig.
Første gang var, sidst min kone var gravid.
Vi boede på landet nær New Haven. Der var et lærerseminar i New York.
Min kone ville ikke med, så jeg tog af sted alene.
På togturen begyndte jeg at tænke på det.
Og tænke på det.
Jeg tænkte slet ikke på andet.
Og et kvarter efter ankomsten
havde jeg scoret en fyr på herretoilettet på stationen.
-Jøsses. -Jeg havde aldrig gjort noget lignende.
Jeg var rædselsslagen.
Han var en flink fyr.
Jeg så ham aldrig igen.
Det er pudsigt.
Jeg kan end ikke huske hans navn.
Derefter blev det lettere.
Øvelse gør mester.
På et senere tidspunkt mødtes Larry og jeg så til en fest, min kone og jeg var til.
Og da begyndte dine problemer.
Det er to år siden.
Hvorfor er jeg altid skurken i forholdet?
Er jeg ikke ægteskabsbryderen,
så er jeg en umulig skiderik at bo med.
Skyldfølelse gør dig fjendtlig.
Ikke sandt, Michael?
Gå ud og leg med pincetter.
Jeg er pissetræt af,
at alle har medlidenhed med stakkels, udnyttede Hank.
Larry, alle ved, du er let på tråden.
Jeg har aldrig lovet noget.
Og det sker ikke.
Jeg har ret til mit sexliv uden at stå til ansvar for nogen,
inklusive Hank.
Og hvis det ikke er acceptabelt, kan vi ikke bo sammen.
Adskillige forhold er en del af, hvem jeg er.
-Andre end homoer kan være kåde. -Jeg mener ikke homo. Emory…
-Du er den mest promiskuøse, jeg kender. -Jeg er ikke spor promiskuøs!
Ikke af valg, men bevidst.
Hvorfor skulle nogen have sex med en svans som dig?
-Michael! -Hvem ville forsøge?
Det vil ingen.
Måske en blind på flugt.
-Hvorfor finder du dig i det? -Fysisk skønhed er ikke alt.
Tak, Quasimodo.
Hvordan tror I, det er at leve med Gestapo?
Trækker jeg vejret, bliver jeg afhørt.
Larry, din tur.
Og jeg er så træt af det her nummer
med at skulle være tro og aldrig kigge på andre.
Det fungerer ikke. Vil du love det, fint. Så lov det, og stå ved det.
Men hvis man skal love det,
så er forholdet allerede ved at dø.
Giv mig benzoer eller meth.
Ja, frihed!
Man skal have det. Ellers fungerer det ikke.
De, der sværger evig troskab til hinanden, lyver.
I hvert fald 90 procent af dem.
De er konstant utro og lyver om det.
Sådan kan jeg ikke være, og det irriterer Hank.
Der er de ti procent.
Det holder kun, hvis der er en indbyrdes forståelse.
Det har jeg forsøgt.
-Fis! -Vi havde en aftale.
-Din aftale! -Hvilken aftale?
En ménage.
Mange tror, det er svaret, men det er ikke min stil.
-Jeg ønskede det ikke! -Du foreslog det.
-Som kompromis! -Netop!
-Du var enig! -Jeg var ikke enig.
Du havde dit eget forslag og informerede mig om det.
-Jeg forstår ikke. Hvad er… -Jeg sparker dig!
Et ménage. To er et selskab, tre er et ménage.
-Det fungerer for nogle. -Jeg er ikke til grupper.
Jeg kan ikke forholde mig til det.
Jeg er gammeldags. Jeg kan lide dem alle, men én ad gangen.
Kunne du lide Donald som en engangs-adspredelse?
Ja.
-Sagde du det? -Nej.
Det var tydeligt, da du ankom.
Hele jeres nummer med,
at I har set hinanden, men ikke mødtes.
Kig ikke sådan på mig, Hank.
Du har flirtet med den pingvin hele aftenen.
Du ønsker sikkert en trekant med ham.
-Det ville da være sammen. -Jeg fatter intet.
Hvilken forståelse ønsker du?
Respekt!
Respekt for hinandens frihed uden at skulle lyve eller foregive.
Jeg elsker dig på min egen måde, men du må forstå,
at selvom jeg vil bo med dig, vil der til tider være andre.
Hvis det sker, vil jeg ikke nævne det.
Men hvis du spørger, fortæller jeg det.
Han får point!
Hvad?
Han sagde: "Jeg elsker dig" til Hank.
-Han ringede ikke. -Jo. Bare ikke med en telefon.
-Så er der ingen point. -Han får fem point.
Han brugte ikke telefonen. Han får ikke en skid!
Det er til dig, Hank!
Hallo?
Ét point.
Hej, Hank.
To point.
Det er Larry.
To point til.
For hvad det er værd, elsker jeg dig.
Fem bonuspoint.
Jeg…
Jeg vil forsøge.
Det vil jeg også.
-Det er ti point i alt. -Larry vinder.
Det var ikke så sjovt, som jeg troede, det ville være.
Legen er ikke forbi.
Din tur, Alan. Tag telefonen.
-Lad være. -Nej!
Du behøver ikke.
Emory, jeg beklager det tidligere.
Glem det.
-Forlad os vore synder. -Jøsses.
Er I uadskillelige nu?
Hvem vil du ringe til, Alan?
Kan du ikke huske nogen?
Det her er vist sidste runde.
Michael, skal du ikke ringe?
Hvordan det? Han har aldrig elsket nogen.
Uanset hvad du tror Det' hårdt at være sort
Stop, Michael!
Men det er hårdere at være jøde
Sikke en charmerende vært.
Michael har ingen charme.
Han har det stik modsatte.
-Skal du nogen steder? -Ja, undskyld mig.
Du går glip af slutningen.
Ja, hvis jeg er heldig.
Hvad tror du, der foregår deroppe, Alan?
Hvad tror du, Larry og Hank laver deroppe?
Hvad end det er, gør de ingen fortræd.
-Og de passer sig selv. -Pas dig selv, Harold. Jeg advarer dig.
Gør du det?
Advarer du mig?
Mig?
Jeg er Harold.
Den eneste person, du ikke kan advare,
fordi du og jeg er ligesindede.
Og vi er forsigtige over for hinanden,
da vi begge kan spille hinandens spil.
Jeg ved, hvad du leger.
Jeg kender legen, og jeg er god til den. Du er også god til den, men ved du hvad?
Jeg er den eneste, der er bedre end dig.
Jeg kan slå dig, så pres mig ikke.
Jeg advarer dig.
Du er morsom.
Hylende morsom. Er han ikke, Alan? Eller som du ville sige:
"Er han ikke underholdende?" En underholdende homo, ikke sandt?
Eller som du ville sige: En særling.
Det var, hvad du kaldte Emory, ikke? En særling, en svans.
Sikke et forældet ordforråd, du har.
Tænk, at du ikke sagde "sodomit" eller "pæderast".
Jeg må hellere opdatere dig.
Har du hørt begrebet "skabsbøsse"? Ved du, hvad det er?
Og hvad det vil sige at være "i skabet"?
Antyder du, at jeg er homoseksuel, må jeg sige, du tager fejl.
Gør jeg?
Hvad med Justin Stuart?
Hvad med ham?
Du var forelsket i ham.
Du skal ringe til ham.
Justin og jeg var blot meget gode venner.
Ifølge Justin var venskabet meget lidenskabeligt.
Hvad mener du?
At I havde sex på college.
-Nej. -Adskillige gange.
Én gang er nysgerrighed. To gange, måske en fase.
Adskillige gange, så kan du lide det.
-Det passer ikke. -Jo, det gør!
For Justin Stuart er homoseksuel!
Han er til tider i New York og ringer.
Vi har festet sammen.
Larry havde sex med ham, og han fortalte mig alt om dig.
Så løj han.
Du var besat af Justin.
Du talte om ham morgen, middag og aften.
Du gjorde det samme med Hank ovenpå.
"Sikke en flot fyr." Alt det åbenlyse fis.
-Jeg sagde blot, han var flot. -Hvor mange gange skal du sige det?
Hvor mange gange skulle du sige det om Justin?
Sikke en god tennisspiller, sikke en god danser,
sikke en flot krop, sikke klog,
sikke morsom, pigerne var vilde med ham,
sikke nære venner, I var.
Vi var meget nære venner. Ikke mere.
Det var tydeligt.
Og når du gjorde det foran Fran, var det direkte pinligt.
-Selv hun må have tvivlet på dig. -Justin løj.
Hvis han sagde det, løj han.
Han ville sige hvad som helst om mig for at få hævn.
Han kom sig ikke over, at jeg droppede ham.
Du afsluttede venskabet,
fordi du ikke kunne se sandheden i øjnene.
Du kunne have sex med Justin, så længe han løj over for sig selv,
og du løj over for dig selv.
I datede begge kvinder og kaldte jer mænd, og I kaldte jer selv "bare nære venner",
men Justin indså sandheden, og du kunne ikke klare det.
-Du kunne ikke klare det, så… -Nej.
…du ødelagde venskabet og din ven.
-Nej. -Jo.
Justin forstod aldrig, hvad han gjorde, siden du droppede ham.
Han følte sig skyldig. Indtil han indså, hvem han var.
-Hvad han var. -Nej!
Men han husker stadig, hvordan du behandlede ham.
-Arrene, du gav ham. -Nej.
Tag telefonen, og ring til Justin.
Nej.
Ring, og sig undskyld.
Sig, hvad du burde have sagt for alle de år siden.
-Han løj. Intet af det var sandt! -Ring til ham!
Fint, så ringer jeg op.
Sikke hjælpsom du er.
Giv mig den.
-Hallo? -Ét point.
Det er Alan.
To point.
-Ja, det er mig. -Er det Justin?
Du lyder overrasket.
Forhåbentlig efter al den tid.
To point til.
Jeg er i New York.
Ja, jeg…
Jeg vil ikke forklare det nu. Jeg…
…ringede for at sige…
At jeg elsker dig, for helvede.
Jeg elsker dig.
Du får bonussen. Ti point i alt. Jackpot!
-Jeg elsker dig. Vil du tilgive mig? -Giv mig den!
Justin, hørte du, hvad skiderikken sagde?
Fran.
Nej, selvfølgelig vidste jeg, det var dig.
Hvordan går det?
Ja.
Ja, han fortalte mig alt.
Nej, tak mig ikke.
Du skal ikke takke mig.
Jeg giver ham røret igen.
Hils børnene.
Skat, jeg tager det første fly hjem.
Ja, jeg undskylder også.
Jeg elsker dig så højt.
Tak, Michael.
Hvem vandt?
Det var uafgjort.
Nu er det min tur.
Klar eller ej, Michael, nu kommer det.
Du er en trist og ynkelig mand.
Du er homoseksuel. Du ønsker ikke at være det,
men du kan intet gøre for at ændre det.
Hverken alle dine bønner til Gud
eller alle de analyser, du kan købe i alle de år, du har tilbage at leve i.
Måske vil vi en dag vide, hvordan et heteroseksuelt liv er at leve,
hvis du ønsker det desperat nok,
hvis du jagter det med samme passion, du bruger til at udslette ting.
Men du vil altid være homoseksuel.
Altid, Michael.
Altid.
Indtil den dag, du dør.
Venner…
Tak for en fin fest og en supergave.
Det var lige, hvad jeg manglede.
Bernard, tak.
Får du ham hjem?
Tænk ikke på hende. Jeg ordner alt.
Godt at se dig, Donald.
Farvel, Harold.
-Vi ses engang. -Ja.
Hvad med et år fra shavuot?
Kom, Tex. Lad os tage hjem til mig.
Er du god i sengen?
Jeg forsøger at være lidt hengiven.
Så føler jeg mig mindre som en luder.
Michael, tak for grinene.
Jeg ringer i morgen.
Kom, Bernard. Tid til at tage hjem.
Gud, hvor er du tung.
Hvorfor ringede jeg?
-Hvorfor? -Tak for i aften, Michael.
-Farvel, Donald. -Farvel, Emory.
Vi tager en kop kaffe, og så skal alt nok gå.
Forsigtig.
Donald?
-Donald? -Michael?
-Gud, hvad har jeg gjort? -Jøsses.
-Åh gud. -Jeg ved ikke…
Åh, nej.
-Hør… -Åh gud, nej!
-Jeg henter et glas vand. -Hvad har jeg gjort?
-Stop så. -Gud…
Du får en Valium.
-Nej! Ikke piller og alkohol. Jeg dør! -Jeg…
Tag den her. Du skræmmer mig.
Stop. Tag pillen.
Kom her.
-Kom her! -Slip mig!
For pokker da.
Hør…
Det er okay.
Hvem var det, der altid sagde:
"Vis mig en glad homoseksuel, så viser jeg dig deres lig"?
Aner det ikke.
Hvem var det, der sagde det?
Hvis blot vi ikke hadede os selv så meget.
Det er løsningen.
Hvis vi bare kunne…
Hvis vi bare kunne lære ikke at hade os selv…
…nær så meget.
Ja, jeg ved det.
Jeg ved det.
Okay.
Forresten er din terapeut en kvaksalver.
-Før var han en nar. -Ja, en narhovedet kvaksalver.
-Eller en kvaksalver-nar. -Okay.
Harold havde ret.
Du vil aldrig ændre dig.
Kan vi mon bare spule stedet?
Hvad er klokken?
Tidligt på aftenen.
Hvor skal du hen?
Soveværelset er optaget,
og jeg vil ikke sove endnu.
Jeg vil gå rusen af.
Gik jeg i seng nu, skulle de smide mig på galeanstalten, når jeg vågnede.
Ikke at jeg ikke hører til der.
Der er midnatsgudstjeneste i St. Malachy's. Teaterfolkene kommer.
Jeg tager til den.
Bed for mig.
Måske er de væk, når jeg er tilbage.
Ses vi næste lørdag?
Medmindre du har andre planer.
Nej.
-Michael. -Hvad?
Sagde han, hvorfor han græd i telefonen?
Nej.
Nok fordi han havde forladt Fran.
Eller måske noget andet, men han ændrede mening.
Måske.
Hvorfor forlod han hende?
Som min far sagde, da han døde i mine arme:
"Jeg forstår intet af det. Det har jeg aldrig gjort."
Sluk lyset, når du går, gider du?
Hvad?
BASERET PÅ TEATERSTYKKET OG FILMEN AF MART CROWLEY
FILMEN ER DEDIKERET TIL MART CROWLEYS MINDE
Tekster af: Jonas Winther Christensen