A NETFLIX BEMUTATJA
Ha megkérdeznéd, merre van Ohio államban Knockemstiff,
vagy Nyugat-Virginiában Coal Creek,
a legtöbb ember nem tudná megmutatni a térképen.
Pedig garantálom, hogy mindkét hely ott van rajta.
Hogy mi köt össze annyi embert két jelentéktelen pontján a térképnek,
arra leginkább ez a történet adja meg a választ.
Egyesek szerint mindez a véletlen műve.
Mások megesküdnének rá, hogy Isten akarata.
Én magam a történtek alapján azt mondanám,
hogy egy kicsit mindkettő.
1957-ben autóval nagyjából tíz óra alatt lehetett
Coal Creekből a papírgyáráról ismert
ohiói Meade városába jutni.
Meade városától pedig Knockemstiff csupán egy egész rövid autóútra volt.
Knockemstiff lakossága 1957-ben úgy 400 fős lehetett.
Szinte mind vérrokonok voltak
valamiféle istenverte csapásnak köszönhetően,
mint a bujaság, a kényszerűség vagy a puszta tudatlanság.
A Russell család már kilenc éve bérelt egy házat a Mitchell-fennsíkon,
a lejjebb élő szomszédok többsége mégis kívülállóknak tartotta őket.
Szia, apa!
Ma velem tartasz, fiam.
Évekkel korábban Willard összetákolt egy ócska keresztet
egy kidőlt fa fölött, a ház mögött található kis tisztáson.
Reggelente és esténként ezen a helyen szólt Istenhez.
A fiúnak úgy tűnt, az apja mindig az ördöggel harcolt.
Most pedig imádkozz…
a ma történtek miatt!
Ne feledd! Légy őszinte!
Semmi mellébeszélés! Tudni fogja.
Imádság közben a gondolatai gyakran visszatévedtek
a csendes-óceáni háborúhoz,
és ahhoz a naphoz, amikor pár katonatársával együtt rábukkant
Miller Jones tüzérőrmester testére.
SALAMON-SZIGETEK, A CSENDES ÓCEÁN DÉLI RÉSZÉN, 12 ÉVVEL KORÁBBAN
Szent szar!
Bassza meg!
Mi van ráírva?
Miller Jones.
Bassza meg!
Tennünk kell valamit!
A japcsik hagyták itt.
Következik: Ohio állam, Meade.
- Kérem! - Köszönöm.
Pont mielőtt Willard szerelembe esett,
a férfi, akinek a helyére ült, szintén megismerte a párját.
- Bocs! Elfelejtettem a kulcsot. - Nem baj.
Az ablak melletti férfi.
Szóval… mit hozhatok?
Egy sonkás-sajtosat kérek.
Sonkás-sajtos.
- Oké. - Még kezdő vagy.
Ilyen nyilvánvaló?
A bátyám most szerezte ezt a munkát.
Sonkás-sajtos.
Fényképezel?
Az elkövetkező években Carl úgy hívta Sandyt: „a csali”.
A lány meg úgy hívta Carlt: „a lövész”.
Csak ha olyan szép mosolyt látok, ami méltó rá.
Az áldozataikat úgy hívták: „a modellek”.
Megfontolom.
Mit hozhatok?
A mai akciós ajánlatunk a fasírt.
Csak egy kávét és egy fánkot.
Köszönöm.
- Jól néz ki. - Na ne!
- Kifelé! Megmondtam legutóbb. - Ne már!
Legközelebb a zsaruk visznek el.
Jó keresztény…
- Elnézést! - Rohadt pogányok!
Most tartok odakint egy kis szünetet.
Jól van!
Köszönöm. Isten áldja!
Kér még valamit?
Nem, nem kérek semmit.
Ez szép cselekedet volt tőled.
Egyeseknek olykor-olykor elkél a segítség.
Ugye te megérted?
Igen.
Hazatértél a háborúból?
Csak átutazóban vagyok.
Nyugat-Virginiába tartok.
Coal creekiek vagyunk.
Nagy kár!
Kedves arcod van.
Hát…
örültem a találkozásnak.
Én is.
A japcsik tényleg megeszik a halottaikat?
- Ezt meg honnan veszed? - Az újságból.
Úristen! Ez aztán jó cucc.
Hoztam belőle még hármat.
- Tényleg? - Igen.
Mást is, Earskell bácsi.
Ez itt állítólag az a pisztoly,
amivel Hitler kiloccsantotta az agyát.
Még mindig szeretsz süketelni, mi?
Szerinted átvert a fickó?
Aha.
Attól még szép ajándék.
- Igen. - Köszönöm.
Német.
Egy Luger.
Hát itt vagy!
Istenem! Úgy aggódtam!
Nem volt annyira rossz.
Nem volt vészes, mama.
Megkérnélek, hogy ereszkedj le, és köszönjük meg Jézusnak,
de érzem a leheleteden az alkoholt.
Igen, tudom, mama, de…
úgy éreztem, ünnepelnem kell.
- Szerelmes vagyok. - Hogy hívják a lányt?
Nem mondta a nevét.
Earskell! Nem kérdezted meg a nevét?
- De kapott egy dollár borravalót. - Hogy mi?
Egy kávéért?
Azt nem fogja elfelejteni.
Tudom, hogy tetszik neked az a pincérnő,
de van a templomban egy lány, akinek bemutatnálak.
Nem akarok templomba menni, mama.
Pihenj csak!
Reggelre jobban leszel.
Egyetlen keresztre sem bírt ránézni úgy, hogy ne jusson eszébe Miller Jones,
mégsem szólt senkinek a keresztre feszített tengerészgyalogosról.
- Isten hozott! - Willard!
Szóltam Helennek, hogy üljön mellénk.
Erre, Helen!
Szia! Hogy vagy?
Willard most tért vissza…
Ó! Üdv itthon!
Négy nap telt el.
Willard nem tudta, hogy Emma ígéretet tett Istennek,
hogy amennyiben a fia épségben hazatér,
feleségül fogja venni Helen Hattont.
A lány családja bent égett a házukban,
szegényből pedig árva lett.
Irgalmas Urunk!
- Ez ám a hőség! - Ámen.
És még melegebb lesz.
Két topperville-i fiú fogja megtartani
a mai szertartást.
- Aha. - Úgy hallom, értékes az üzenetük.
Lássuk őket! Fiúk! Gyertek fel ide!
Fogadjuk őket szeretettel!
Helló, fiúk!
Isten hozott!
Látod a tolószékest?
Sok sztrichnint vagy fagyállót ivott. Ezért nem tud járni.
Örvendek! Köszönjük, hogy eljött.
A sorsuk kísértésének hívják.
Szerintem túl messzire mennek.
Köszönöm, tiszteletes!
A nevem Roy Laferty,
ő itt a kuzinom, Theodore.
A Szentlélek most meglátogatja ezt a kis templomot,
amely az ő szent nevét viseli.
Fürdettek már
Téged vérben ?
Rajta, Theodore!
Mitől félsz a legjobban?
Mert ha a patkányoktól, akkor…
a sátán tesz róla, hogy ellepjenek.
Igaz. Mondd el nekik!
Fivéreim és nővéreim!
Látni fogjátok,
amint felemésztenek titeket. Csak fekszetek majd,
és mozdulni sem tudtok.
És soha nem lesz vége.
Egymillió évig tart majd
az örökkévalóságban.
Ne is próbáljátok értelmezni!
Rajta, Uram!
Emberi fejjel, bármekkora is, nem foghatjuk fel azt a kínt.
Igaz?
Testvéreim! Egy ember sem volt elég gonosz,
- még az a Hitler sem… - Úgy!
…hogy kifundálja, amivel a sátán bünteti a bűnösöket,
mikor eljő az ítélet napja!
Igen!
- Így van, barátaim! - Így van! Dicsőítsük az Urat!
Ámen.
Hadd mondjak valamit, barátaim!
Mielőtt rátaláltam a Szentlélekre,
halálosan féltem a pókoktól.
Igaz, Theodore?
Nyeszlett voltam,
anyám hosszú szoknyája mögé bújtam.
Álmomban pókok mászkáltak mindenfelé.
Rémálmaimban tojást raktak.
Ott lógtak…
a hálójukban mindenütt,
és várakoztak.
Folyton csak rettegtem. Ébren és álmomban egyaránt.
Hát ilyen a pokol, testvéreim!
- Áldott az Úr! - Igen!
Nem volt nyugtom az ördögi teremtményektől!
Ámen!
Addig nem, amíg az Úr erőt nem adott nekem!
Ámen!
Fivéreim és nővéreim!
Íme!
Az Úr immár vigyáz reám!
Ámen!
Jól jegyezzétek meg, emberek!
A Szentlélek megtisztít a félelemtől, ha úgy akarod.
A pókok jól feldobták a műsort,
Éjjel nem tudok majd aludni.
Helen is velünk jöhetett volna.
Talán el is jött volna,
ha több figyelmet kap tőled.
A megfelelő férfi mellett jó élete lenne.
Emma aggódott, hogy rossz vége lesz,
ha megszegi Istennek tett ígéretét.
Helen épp aznap délután találkozott leendő férjével.
Áldjon meg, tiszteletes! Áldjon meg!
Willard gondolatai pedig több száz kilométernyire jártak.
Máris megyek!
Nem sietek.
- Csak nem… - Nem árultad el a neved.
Charlotte! Másodszor szólok. Zöldborsós csirke.
Máris jövök, édes.
Főállású ügyvéd vagyok.
Nem igazán foglalkozom ingatlanokkal,
de vettem néhányat Meade és Knockemstiff környékén.
Hosszú távú befektetésnek.
- Nincs mosogató, Mr. Dunlap. - Vezetékes víz sincs, hölgyem.
Hátul van egy kút.
Mit gondolsz, Arvin?
Bár évek óta nem szólt Istenhez,
nem kérte semmire, nem is dicsőítette őt
a keresztre feszített tengerészgyalogos óta,
Willard mégis erősödő késztetést érzett, hogy megbékéljen a Teremtővel,
mielőtt valami rossz történne a családjával.
Mielőtt megjöttek a gyermekek
A szobám elcsendesedett
És én hallottam a nevemet
Jöjj fel ! Szólított engemet Jöjj, kicsi Bessie !
Hol voltál?
Csak bejártam a területet.
Te mit gondolsz?
Szép.
A lakbér méltányosnak tűnik érte.
Ha spórolunk,
talán meg is vehetjük.
Az nem lenne semmi!
Arvinnak lenne saját otthona.
Nekem sosem volt.
Jól állunk, mama.
Találtunk lakhelyet a hegyek közt, Knockemstiffben.
Arvin egyéves lett.
Óriási füves területen játszhat.
Spórolunk, hogy majd megvehessük a házat.
Egy ideig meghúzzuk a nadrágszíjat.
Meglátogatunk, mihelyt tudunk.
Fiad, Willard.
Utóirat:
Újra késztetést érzek az imára.
„Meglátogatunk, mihelyt tudunk.
Fiad, Willard.
Utóirat: Újra késztetést érzek az imára.”
Nem baj, hogy rád bízom Lenorát?
Persze, hogy nem. Add csak ide! Hová mentek?
Gondoltuk, elmegyünk kocsikázni.
Hogy kimozduljunk a házból.
Nem tudta, hogy soha többé nem látja viszont Lenorát.
Helen eltemetett holttestét hét évvel később találták meg az erdőben.
Szerintem sétálhatnánk egyet.
Jó lenne kint imádkozni, gyönyörködni a fákban.
Ahogy szeretnéd, Roy, de mi lesz Theodore-ral?
Theodore majd elücsörög ott hátul.
Így igaz. Miattam ne aggódjatok!
Lehet, hogy szundítok egyet.
Kettesben leszünk, édesem.
1957-ben
Arvin Eugene Russell kilencéves volt.
Ő volt az egyetlen az iskolabuszon, aki nem volt rokona senkinek.
Három nappal korábban egy újabb monoklival tért haza.
Ma velem tartasz, fiam.
Befizetés lesz, uram?
Már másodszor. Szórakoznak vele a szarcsimbókok. Ez nincs rendjén.
Lehet, hogy nagyobbak nálad,
de ha valamelyik megint szarakodik,
lerendezed őket.
- Megértetted? - Igen, uram.
Most pedig imádkozz a ma történtek miatt!
Ne feledd!
Légy őszinte! Semmi mellébeszélés!
Tudni fogja.
A pokolba! Ezek itt zsolozsmáznak.
A francba! Most kéne meglátogatnunk az asszonyát.
Apa!
Ez most az Úr ideje.
Senki másé. Világos?
Biztos melegen tartja nekem az ágyat.
Fogd már be a pofád, Lucas!
Mi? Azt mondod, te nem ugranál rá?
Menjünk innen, te vadbarom! Egyre nehezebb a cucc.
Arvin félelmei ellenére a két orvvadász aznap nem ment a házuk felé.
Megpróbáltam nagyon halkan
Átgondolni
Szavaidat
Még mielőtt lámpák gyúltak
Épp mielőtt
Megjöttek a gyermekek
A szobám elcsendesedett
És én hallottam a nevemet
Jöjj fel ! Szólított engemet Jöjj hát, kicsi…
- Arvin ! - …Bessie !
Arvin !
Arvin! Elmegyünk tankolni.
Csak henyélsz egész nap, mint egy macska.
Le innen, Jack!
Jack is jöhet?
Gyere, Jack!
Hé!
Hoznátok nekem cukrot?
VEGYESBOLT
Tekerd fel az ablakot!
A kurva anyádat!
- A francba! Higgadj le! - Ki fogja nyírni!
Hé! Ne csináld! Hagyd békén!
Elég! Még megölöd.
A francba!
Stubbs! Húzz el innen!
Rajta! Húzz már el innen! Tűnés!
Húzz a büdös francba!
Emlékszel, mit mondtam neked?
A fiúkról, akiktől a monoklit kaptad?
Hát erre gondoltam.
Csak jól kell időzítened.
Igen, uram.
A világ tele van semmirekellő rohadékokkal.
Száznál is többel?
Igen, legalább annyian vannak.
Vegyek neked édességet?
Még cukrot is kell vennünk anyának.
Arvin gyakran gondolt vissza erre a napra úgy,
mint a legszebbre, amit az apjával töltött.
Milyen édességet szeretnél?
Nugátos szeletet.
Anya!
Apa!
Anya!
Ne! Charlotte!
Figyelj rám! Charlotte!
Mit mond?
A vizsgálati eredmények nem jók.
A morfin még tompítja a fájdalmát, de…
a rákot nem tudjuk elpusztítani.
Beszéljünk odalent!
Az orvosok nem tudnak segíteni édesanyádnak.
De ő megmentheti.
Igen, ha odaadóan imádkozunk.
Az Úr bármire képes,
ha a megfelelő módon kéred.
Rendben?
Kulcsold imára a kezed!
Vedd komolyan a fohászkodást!
Uram!
Kérlek, mentsd meg a feleségem!
Pusztítsd el benne a rákot, Uram!
Szükségünk van a segítségedre, Uram!
Szükségünk van a segítségedre. Tudom, hogy képes vagy rá.
Igen, tudom.
Kérlek, Uram! Kérlek!
Imádkozz, az istenit!
- Azt akarod, hogy meghaljon? - Nem, uram.
Akkor imádkozz!
Uram! Mentsd meg édesanyámat!
Szabadítsd meg a ráktól!
Kell a segítséged!
Imádkozz már!
- Imádkozz! Hallod? - Igen. Uram!
Mentsd meg édesanyámat, Uram! Kérlek, szabadítsd meg a ráktól!
És ne sírj! Hallod?
Ne sírj! Vedd komolyan a fohászt!
Uram! Mentsd meg a feleségem!
Ne vedd el tőlem!
Minden rendben lesz.
Isten meghallgat minket.
Vigyázni fog anyára.
Jól vagy, édes?
Vannak kényelmes szobáink hátul, ha társaságra vágysz.
Jól vagyok.
Eszébe ötlött, hogy talán többet várnak tőle
az imáknál és az őszinteségnél.
Isten hajlamos áldozatot követelni az emberektől,
hitük bizonyítékaként.
Apa, ne!
- Apa! - Uram!
Ez itt a fiam kutyája.
Szerettük őt.
A fiam szerette őt.
Vedd csak el!
Add vissza!
Csak mentsd meg Charlotte-ot!
Minden rendben lesz, Arvin.
Minden rendben lesz.
Gondoltam, elutazhatnánk.
Meglátogathatjuk a nagyit Coal Creekben.
Megismernéd Earskell bácsikádat.
És azt a lányt, aki velük lakik.
Alig fiatalabb tőled.
Lehet, hogy ott maradunk egy darabig.
Arvin?
Bárcsak itt lennél, Jack!
Amikor apa lefekszik,
lehozlak, és tisztességgel eltemetlek.
Ahogy anyát is eltemették.
Nem csinálom ezt többé, hallod?
Nem imádkozom.
Hallod?
Azt mondtam, nem csinálom többé.
Hallod?
A törvény embere jó pénzt kereshet, ha elég óvatos…
és nem telhetetlen.
El akarok jönni otthonról, Lee.
Mondtam már, édesem,
hogy csak idő kérdése,
és nem lesz több parkoló,
nem lesz több pepsis pohár, csak a jó öreg ágyikó.
Igen. Engem kedvelnek ebben a városban.
Ez te is tudod, édesem.
Igen!
Meg fognak választani.
Veszek egy…
komfortos házat Brewer Heightsban.
Meglátod…
Ez jó volt.
- Mind a pohárba ment? - Aha.
Van kocsi Knockemstiff környékén? Vétel.
SERIFF
Bodecker helyettes, a környéken vagy?
Hank telefonált a….
- Bassza meg! - Megnéznéd?
- Veled mehetek? - Megőrültél?
Nem hallottad, amit mondtam? A választásra kell gondolnom.
Nos?
Remélem, hogy nem megint az átkozott kukkolók miatt hívtál.
Bár úgy lenne! A fiú apjáról van szó.
Mi van vele, fiam?
Meghalt.
Szegény édesanyját pedig ma temették.
Átkozott szerencsétlenség.
Az ott vér az arcodon?
Nem.
Valaki hozott nekünk pitét.
- Ott van. - Jesszusom!
Mi ez a szag?
Az istenit!
Mi a franc ez?
Ez egy imarönk.
Egy imarönk?
Igen.
De nem igazán működik.
Lenora!
Anya már jön is, Lenora.
Na! Nincs semmi baj.
Minden rendben.
- Kész a vacsora. - Megszállt a Szentlélek,
és ezt ki fogom használni.
Uram!
- Szólj már! - Roy?
Gondolkodtam.
Az Úr talán azt akarja, hogy kijöjj a fényre.
Hogy lehetnél közel Istenhez odabent, bezárkózva?
Az Úr nem szereti a sötét helyeket.
Roy?
Royt arcon csípte egy pók az egyik prédikációja közben,
és a feje akkorára dagadt, mint egy tök.
Hát jó.
Jó étvágyat!
Miközben a duzzanat lelohadt,
Roynak meggyőződésévé vált, hogy az Úr próbára teszi őt,
hogy lássa, képes-e valami nagyobb dologra.
Két hétig maradt a sötét szekrényben, válaszra várva.
Jobban bűzlött, mint egy kamionparkoló budija.
Uram! Te vagy az?
Nem, dehogy félek!
Bízom benned! Dicsőség Istennek!
Hallak téged! Igen, itt vagyok!
- Helen! Örülök neked, szívem! - Rég láttuk egymást, igaz?
Minden rendben?
Persze. Most már igen.
Roy végre összeszedte magát.
Nos, ezt örömmel hallom.
„Utóirat: Újra késztetést érzek az imára.”
Nem baj, hogy rád bízom Lenorát?
Persze, hogy nem. Add csak ide! Hová mentek?
Gondoltuk, elmegyünk kocsikázni,
hogy kimozduljunk a házból.
Így ni!
Igen.
Itt jó lesz, máshol se lenne jobb, nem?
Igen.
Az Úr itt van, édesem.
Érzem őt.
Isten szeret téged, Helen.
Lenora…
Isten!
Hallottam szavadat.
Helen!
Ezennel feltámasztalak…
Isten rám ruházott kegyelméből…
feltámasztalak téged.
Térj vissza!
Isten!
Itt az idő!
Támadj fel! Térj vissza!
Térj vissza, lélek! Támadj fel!
Isten!
Támadj…
Isten!
Támadj fel!
Mi lesz már?
Rajta! Támadj…
Elmondhatnám a rendőröknek, mi volt.
Hogy baleset történt.
Csavarhúzóval nyakon szúrtad a nejed,
megpróbáltad feltámasztani, aztán elástad a testét.
Ez nem baleset, Roy.
Mintha egy őrült ölte volna meg a nejét.
Haladj dél felé!
Ha nem a főutakon megyünk,
nem lesz baj.
Hol vagyunk, Roy?
Roy!
Hová?
Coal Creekbe. Nyugat-Virginia.
Közel viszünk hozzá, fiam.
Én Carl vagyok, ő itt Sandy.
Nem semmi lány, mi?
Uram, igazán nagyra értékelem.
Nem értem azokat, akik nem vesznek fel idegent.
Hiszen segíteni valakinek jó dolog.
Keresztény beszéd.
Carl vasárnapi iskolában tanított. Nem igaz, kicsim?
Úgy van.
Úgy bizony.
Mi a neved, édes?
Roy.
Roy Laferty.
És mi van Nyugat-Virginiában, Roy?
Hazamegyek a lányomhoz.
Hé! Cimbora! Gyere már!
Hé! Gyere!
Mutatok valamit.
Mi?
Jót teszek veled, cimbora.
Gyere csak!
Mint mondtam, jót teszek veled.
Lefotóznám a vén, rusnya képedet egy csinos lány társaságában.
Rajta! Szereti az ilyen nyurga kanokat, mint te. Na, gyere!
Mi folyik itt, uram?
Ugyan már! Jézusom! Hogy?
Figyelj! Már mondtam.
Megdugod a feleségemet, én meg lefotózlak. Ez minden.
A feleségét?
Eredj!
Ilyet még sosem hallottam.
Azt hittem, jó keresztény.
Kussolj már, és le a göncökkel, fiam!
Nehéz időszakon vagyok túl.
Tényleg a kezeim érintésére vágysz?
Gyere már, édes!
Csak készítünk pár képet, aztán a buta melák békén hagy minket.
Asszonyom!
Nézzen csak rám!
Azt teszed, amit mondok, te kurafi!
Én ugyan nem.
Jézusom!
Carl! Inkább álljunk odébb!
- Felejtsd el! Jesszus! - Fázom.
Ja. Hideg van.
Roy felpillantott az elsuhanó felhőkre, és arra gondolt, meghalni
pont olyan lehet, mint lebegni.
Évekig prédikált róla, mégsem tudta, mire számítson.
Csak egyetlen dolog.
Éspedig? Mi az?
Lenorának hívják.
Mi a francról beszélsz?
A kislányomról.
Lenor…
- Na, gyere! - Ez a pár kapcsolatának hajnalán volt.
Carl akkoriban dolgozta ki a részleteket.
Az istenit!
Rájött, jól meg kell válogatnia a modelleket,
ha még együtt akar működni Sandyvel.
Készítek pár felvételt odalent, amíg jó a fény.
NYUGAT-VIRGINIA, COAL CREEK, 1957
Asszonyom!
- Ön Emma Russell? - Igen.
Van itt némi aláírnivaló,
- és a fiú máris az öné. - Jó.
Adja csak ide!
Arvin!
Add ide azt a nehéz, öreg bőröndöt!
Drágám!
Nagyon örülünk neked.
Ő itt a te…
nagybácsid, Earskell.
Szia!
Ő pedig Lenora.
A mostohatestvéred.
Szia, Arvin!
Szia!
Na jó!
Na, itt is van.
- Boldog születésnapot, Arvin! - Boldog születésnapot, édesem!
- Boldog születésnapot! - Na ne!
Boldog szülinapot !
Boldog szülinapot!
Na jó.
Kívánj valamit, mielőtt elalszik!
Príma kis tortának tűnik.
- Arvin! - Jól van. Mindjárt.
Köszönöm.
Nos…
ez apádé volt.
Ez meg mi?
Willard lőfegyvere. Nekem adta.
Gondoltam, ideje továbbadnom.
Ez egy német Luger.
A háborúból hozta haza.
Én… nem igazán veszem hasznát egy maroklőfegyvernek.
Apád azt akarná, hogy a tiéd legyen.
Életem legszebb ajándéka. Köszönöm, Earskell bácsi.
A sörétes puska az igazi.
Lehet, de nekem csak ez van tőle, szóval…
köszönöm.
Hogy rohan az idő!
Térdre!
A fiúk előszeretettel piszkálták Lenorát vallásos viselkedése
és sápadt arca miatt.
Olyan ronda vagy, hogy zacskót kell húznom a fejedre, hogy felálljon.
Gene Dinwoodie, Tommy Matson és Orville Buckman
sarokba szorították az iskolai szemeteskonténernél.
Biztos jól megkúrattad magad a bátyáddal.
Kérlek, ne csináljátok! Hagyjátok!
Az istenit neki!
- Takarodjatok! - Ne!
Szálljatok le rólam, rohadékok!
Arvin húgaként szerette Lenorát.
- Húgom, dugom! - Bármit megtett, hogy megvédje.
Bármilyen idő volt is odakint,
Lenora tanítás után kilátogatott édesanyja sírjához.
Időnként még fel is olvasott a Bibliából, mintha az édesanyja hallaná őt.
Arvin ugyan sosem imádkozott,
de gyakran elvitte Lenorát, és mellette maradt.
Arvin!
Csoda, hogy nem kerültél kórházba.
A világ tele van semmirekellő rohadékokkal.
Istenem, Arvin! Ezt mondogatod, amióta csak ismerlek.
Csak azért, mert ez az igazság.
Akkor talán imádkozhatnál értük. Kinek árthat?
Imádkozol te mindannyiunk helyett. És mi jó származott belőle?
Tudod, mi tenne jót neked?
Ha nem lófrálnál egyedül a suli mögött, ahogy kértelek.
Kibaszott Gene Dinwoodie!
Gondolkoztál már azon,
hogyan kerültünk árvákként ugyanabba a házba?
Nem.
És lehet, hogy te nem is vagy árva.
Felénk mindenki úgy gondolja,
hogy apád valahol még éli világát.
Bármikor felbukkanhat ott a dombon, dzsigget táncolva.
Hát remélem.
Ezért imádkozom mindennap.
Akkor is, ha elkövetett valamit?
Már megbocsátottam neki.
Újrakezdhetnénk.
Ez őrültség.
Nem, nem az.
Na és a te apád?
Mi van vele?
Én tudom, mit tett.
Hát…
megbocsátanál neki,
ha visszatérhetne?
Fogd be! Mindketten tudjuk, hogy nem fog.
Bocsánat, hogy felhoztam.
Semmi baj.
Tudod, hálás vagyok neked, amiért mindig elkísérsz.
Biztos lenne ettől jobb dolgod is.
Rokonok vagyunk. Vigyáznunk kell egymásra.
Lenora! Arvin!
Gyertek ide!
Lehet, hogy elmegyek egy időre.
Imádkozni fogok önért.
Addig majd…
a húgom fia Tennesseeből
veszi át a helyemet.
Most végzett az egyik olyan…
„Biblia főiskolán”.
Hálás lennék érte, ha megpróbálnátok kedvesen fogadni őt.
Szólj a nagyanyádnak, hogy ő is hozzon ételt a prédikációra!
Természetesen.
Hol fogsz tanulni, Arvin?
Cliff Baker fel tudna vetetni az aszfaltozó brigádba
- a 60-as út greenbrieri szakaszánál. - Aha.
Valószínűleg az lesz. És te?
Engem itt tart az öregem.
Jobb, mint ha Vietnámba vinnének.
Ja, gondolom.
Mindenki azt mondja,
- ízlik nekik, ahogy én készítem, de… - Akkor vigyél neki egy nagy marhasültet!
Tudod, hogy nem futja ilyesmire.
Nagyi! Ne aggódj miatta! Csak egy prédikátor.
Azt mondják, nincs senki, aki ne szeretne téged. Te is tudod.
Szóval csirkemáj lesz.
Örvendek!
- Örvendek, tiszteletes! - Örvendek!
Örvendek!
Emmát a megye egyik legjobb szakácsaként ismerték.
Amikor dicsérték az ételeit, azt felelte, egy tojást sem tudott megsütni,
amíg rá nem talált Istenre,
és hogy az Úr irányítja a kezét,
attól olyan finom minden.
Na jó. A szívem a torkomban dobog.
Ez a sapka! Ugyan már!
Üdv!
Örvendek, tiszteletes! Emma Russell vagyok.
Én is örvendek. Ez itt micsoda?
Miközben Preston Teagardin a csirkemáj szaftját forgatta a szájában,
ihletet kapott a prédikációhoz.
Boldogok…
akik éheznek…
és szomjaznak…
az igazságra.
Remélem, ízlik, tiszteletes.
Preston imádta, ahogy hallgatták őt,
és csüngtek minden szaván.
Hálás volt érte, hogy az anyja évekkel korábban
prédikátornak küldte.
Verekedésben sosem győzedelmeskedett,
de a Jelenések könyvéből álmában is tudott idézni.
Barátaim!
Semmi kétség,
mi itt mindannyian alázatos emberek gyülekezete vagyunk.
Ámen.
Szörnyen kedvesek voltatok,
és szívből köszönöm ezt a fogadtatást.
Bizony.
De barátaim…
ama szegény lélek…
aki a csirkemájat hozta egy ütött-kopott tányéron…
úgymond, arra inspirált, hogy most prédikáljak róla.
Persze…
egyesek jobban élnek, mint mások.
Látok itt…
rengeteg fehér és vörös húst
kitéve erre az asztalra.
És gyanítom, hogy akik idehozták ezeket a tálakat,
időnként jó nagyokat lakmároznak.
A szegények viszont…
olyat hoznak, amit megengedhetnek maguknak.
És ezeket a belsőségeket…
jelnek tekintem…
hogy nekem,
mint eme templom új prédikátorának,
áldozatot kell hoznom,
hogy ma este nektek jusson a finom hús.
Én magam pedig ezt eszem majd.
Elfogyasztom ezeket a belsőségeket.
Mert én a jóságos Jézus Urunk képére formálom magam,
amikor csak lehetőséget ad rá.
A mai napon pedig…
egy újabb lehetőséggel áldott meg, hogy a nyomdokaiba léphessek.
Ámen.
Ne aggódj amiatt a hivalkodó pöcs miatt!
Fogadok, hogy nincs egy huncut vasa sem.
Soha életemben nem aláztak meg ennyire. El akartam bújni szégyenemben.
- Beszélek vele. - Ne! Arvin!
Ne tedd!
Hát nem ilyen prédikátorra számítottam.
Nagyi! Méghogy prédikátor! Ennél még a rohadt rádió is jobb!
Tuti, hogy magának akarta az összes májat.
Ezért csinálta.
Láttad, hogy bezabálta?
Ne beszélj így, Arvin!
A prédikátor nem lenne itt, ha nem az Úr küldte volna.
A prédikátor szeret villogni.
Nem jössz velem?
Van egy kis dolgom, mielőtt hazamegyünk.
Nem ér rá, miután kimentem anyához?
Nem. Menj csak! Visszajövök.
Menj csak!
…egy nagy áttörés előtt.
Isten azt mondá, a következő években közel kerülünk a paradicsomhoz.
Ám valami nem stimmel.
Elárulom, hogy az imádsághoz is kell erő, és spirituális erőre is szükségünk van.
Dél-Vietnámban a katonák fegyverekkel harcolnak, de most a lelkünk…
Ki van odakint?
Lenora Laferty, Teagardin prédikátor.
Csak nem sírtál?
Semmiség.
Csak néha rosszkedvű vagyok.
Az iskolában piszkálnak,
és jövőre már nem lesz ott senkim.
A te korodban pont ilyen voltam.
Megteltem Istennel.
Néhány kölyök meg…
durván rám szállt.
Mit tett ellene?
Hát…
nehéz idők voltak.
Csak irigyek voltak.
Az irigység…
a legrosszabbat hozza ki belőlük.
Főleg a fiatalokból.
Nem tudom, sietsz-e valahová,
de…
elmehetnénk kocsikázni.
Találtam egy nyugodt helyet, ahová szeretek kijárni imádkozni.
Akárcsak az apja évekkel korábban,
Arvin is mindig jól megfontoltan időzített.
Tudta, hogy jobbak az esélyei,
ha nem egyszerre akarja elkapni a tetves rohadékokat.
Mi volt ez?
Semmi. Biztos nem zártam be teljesen.
Vegyük már le azt a bugyit!
Csukd be az ajtót!
Kurvára remélem, hogy megéri.
Te szemét szarházi!
Hagyd abba!
A kurva anyádat!
Hé, Orville! Beindítanád? Szerintem nem a gyertyák.
Nem. Gene! Kérsz még töltött piskótát?
Kösz, nem kérek.
Hé! Várj!
Várj! Bocsánat!
Akarsz még kibaszott piskótát?
Kell még piskóta? Ezt akarod?
Ne!
Ha még egyszer hozzányúlsz a húgomhoz… megöllek.
- Megértetted? - Meg.
- Megértetted? - Sajnálom.
Itt érezzük az Úr jelenlétét, ugye?
Kedves, hogy elhozott ide.
Lenora!
Teljesen megnyíltál az Úr előtt…
Sykes prédikátorral, vagy…
más prédikátorral?
Egyszer…
Sykes tiszteletes együtt sírt velem.
Nem erre gondoltam.
Megmutattad magad úgy,
ahogy az Úr teremtett?
Úgy érti, anyaszült meztelen?
- Nem? - Nem.
Megmutatni magadat úgy, ahogy az Úr az első gyermekeit teremtette…
az egyetlen módja, hogy igazán felé fordulj,
és erről meggyőződhessen.
Ez maga a bátorság.
Vagyis vegyem le a ruhámat?
Gyere, és imádkozz!
Uram! Lenora megmutatja magát neked.
Tekintsd meg őt, uram,
ahogy teremtetted!
Most megmutatja magát neked.
Adj neki erőt!
Együtt vagyunk
az Úr színe előtt.
- Ámen. - Ámen.
Bocs, hogy ma nem jöttem.
Semmi baj.
Tudom, hogy biztos van más dolgod is.
Szóval mostantól egyedül is el tudok jönni.
Édesanyjához hasonlóan
Lenora ugyanazt a vonzerőt érezte, amit Helen érzett Roy Laferty iránt.
A lány elképzelte, hogy megérintheti a prédikátorból áradó szeretetet.
OHIO ÁLLAM, MEADE, 3 HÓNAPPAL KÉSŐBB
A 33-as Athensig, az 50-es Clarksville-ig.
A 79-es észak felé Pittsburghig.
Harminchármas, 50-es, 79-es.
Baszd meg, Carl!
A francba!
1965 nyarán
a páros a tizennegyedik autóútjára készült.
Carl akkor már rég eldöntötte,
hogy a fiatal, jóképű stopposok a legmegfelelőbbek.
Mi a fasz folyik itt?
Nem tudtam aludni.
És kimentél…
Gondoltam, korábban bepakolok.
Sosem pakolunk be korán a kocsiba, Sandy. Ez szabály.
Félrekúrsz?
- Nem. - Meló?
Nem.
Holnap ügyet intézek a városban.
Szerinted telepakolt kocsival akarok furikázni?
A fényképezőgép-vásárlás nem ügyintézés.
Jövök már, az istenit!
- Betöröm, ha nem nyitod ki. - Jézusom!
- Nem nézel ki túl jól. - Aludtam.
Mit akarsz?
Mit keresel?
Ne barmold szét a konyhámat!
Van valami édesség?
Jane megint kijózanított?
Készülsz valahová?
Nem tartozik rád, bratyó,
de nyaralni megyek.
Észak-Karolinába.
Miért jöttél?
Sok hívást kapok lányokról,
akiket valaki elvitt a Tecumseh-ból.
A te neved is elhangzott párszor.
Ez baromság.
Megint választás lesz, Sandy.
Matthew mindent megtesz, hogy rossz színben tüntessen fel.
Carl lett a stricid? Az a dagadt rohadék?
Nem. Dolgozik. Kézbesít.
Kézbesít?
- Kinek? - Honnan a francból tudjam?
De pénzt hoz haza, így nem kell tőled kérnem.
Leroy az?
Húzz el a büdös picsába, Lee!
Magának köszönheti a rohadék.
Csak ne kelts riadalmat a választás végéig, oké?
Ne játszd a feddhetetlent!
Itt én vagyok a törvény, hugica.
Ez a nagy különbség.
Cody Hamilton,
egy 20 éves ács, aki egyszer hajnalban pecázni ment Nyugat-Virginiában.
Mi a faszt csinálsz, Sandy?
TECUMSEH BÁR
Helló, Lee! Sandy szabadnapos.
Ennek a szeméttelepnek a fele Leroy magántulajdonát képezi.
- Körbenézek a ribancok szobáiban. - Lee! Nincs ott semmi.
Engedj be!
Seriff!
Ha az, akitől zsebpénzt kapsz, megkérdi, miért vagy vörös,
mint egy újszülött,
meséld el neki, ki a ribanc!
Bodecker azt hitte, az emberek olyanok, mint a kutyák.
Ha egyszer ásni kezdenek, nem akarják abbahagyni.
Először kitudódna, hogy a seriff húga egy ribanc,
azután a kenőpénzek és a többi szarság is kiderülne,
amióta csak kitűzte a jelvényét.
És ha nem vigyáz,
valaki végül tudomást szerezne a Leroyjal folytatott üzelmeiről is.
Fiam, fiam!
Rég láttalak.
- Mit kérsz, édes? - Kávét. Nem maradok sokáig.
- Új játékszered van? - Egy angol lőfegyver.
Igen ritka. Különleges lőszer kell bele.
Lenyomozhatatlan.
Bocsika!
Úgy hírlik, a seriff kiszemelte magának a lányokat a Tecumseh-ban.
Ez nekem pénzkiesést jelent.
Ha én pénzt veszítek, azt a te jussod bánja.
Annak semmi köze hozzád.
Most már van.
Bobo, vertél már szarrá valakit, aki nekem pénzt termelt?
Nem.
Soha. Még csak meg sem fordult a fejemben.
Aki ellenem indul, házról házra jár,
azt híresztelve, hogy szemet hunyok Sandy dolgai felett.
Ne edd meg a maradékomat!
Kérem a borítékot!
Tartozol nekem.
Azzal, amit a bárban elveszítek.
Baromság.
Nem veszítesz el semmit.
Tényleg?
És ezt azért tudod, mert tele a gatyád, mint mindenkinek, aki nekem dolgozik,
vagy mert egész Meade tudja, hogy sáros vagy?
Ennyi a heti béred, amíg kvittek nem leszünk.
És most húzz a picsába az éttermemből!
Bodecker tudta, hogy Leroy és a csicskája, Bobo
kinyírja, ha még több bajt okoz.
A választásra kellett gondolnia,
és nem kockáztathatott.
A bár tabu, akárcsak a ribanc húgod, világos?
Kösz, hogy megálltak.
- Mi a neved, édes? - Gary Matthew Bryson közlegény.
Szép név.
Mintha névsorolvasáson lennél.
Nyugalom, fiam!
Hogy szólítsunk?
Gary. Apámat is így hívták, ezért otthon Gary Matthew vagyok.
Matthew. A Bibliából van, nem igaz, Carl?
Minden abból van, drágám.
Máténak hívták az egyik apostolt.
Biztos tudtad, hogy bibliai neved van, nem?
Gyerekkoromban nem jártunk templomba.
De megkereszteltek, ugye?
Persze.
Nem vagyunk pogányok.
De a Bibliáról nem sokat tudok.
Jól van.
Isten tudja, hol végzi, aki nem nyer megváltást.
Hát, most úgy tűnik, Vietnámban.
Gyönyörű, nem igaz?
Szinte az égig érnek a fák.
Szép látvány.
Az biztos.
Kedves fiú vagy, Gary.
Köszönöm az ebédmeghívást.
Együnk valamit?
Mit kérsz, Gary?
Jó lesz a párizsis.
Párizsis?
Kérsz hozzá sajtot?
Kérek szépen.
Oké.
Köszönöm.
Tessék, drágám!
Gary?
Ó! Köszönöm, nem.
Nem szoktál inni?
Nem igazán bírom.
Általában bajba sodor.
Ugyan!
Azt mondod, nem iszol együtt egy ilyen szépséggel?
Egye fene!
Ez az!
Ez felébreszt.
- Tessék! - Igyál még egyet!
- Egészségünkre! - Egészségünkre!
Van egy ötletem.
Lehet, hogy nem találkozunk többet,
szóval örökítsük ezt meg az utókornak!
- Egy fénykép? - Kurvára eltaláltad.
- Jó. Benne vagyok. - Ez a beszéd!
Figyelj, közlegény!
Mi lenne,
ha oldalra feküdnél a takarón?
- Így? - Pont úgy.
Fogd meg azt az üveget, és tartsd,
mintha mindig nálad lenne!
Jó lesz?
- Elalszol Ferlin zenéjén? - Ez a gospel zene egy szar.
Jót tettünk vele. Vietnámban úgyis lelőtték volna.
A francba már!
- Ő is csak egy modell volt. - Mondtam, hogy már nem élvezem.
Van, akinek nem bírom a zokogását, érted?
Nem értékeled,
pedig a könnyek jól néznek ki a fotón.
Amit Sandy nem értett,
az az, hogy Carl fejében
ez volt az egyetlen igaz vallás.
Kizárólag a halál jelenlétében
érezhetett olyasvalamit, mint Isten jelenléte.
Ne!
Kérem!
Nehogy…
Ne nyúlj a kurva fényképezőgéphez!
Elmebeteg állat!
Menjünk egy motelbe?
Eszünk egy pár sztéket, és pihenünk egy-két napig.
Hogy hangzik?
Gary Matthew Bryson közlegény nem vonul be Fort Eustisba.
Nem azért, mert gyáva, hanem mert megölték.
Megölték?
A Mechums folyó partján ásták el. Feldarabolva egy bőröndben.
- Szólnom kell a felettesemnek. - Mással nem beszélek.
Találkoztam esetekkel…
mikor olvastam…
a bűnről.
Arról, hogy valaki annyira belebetegedett
a saját bűnébe,
hogy mivel azt érezte,
olyannyira szörnyűséges, amit tett,
emiatt…
képzelődni kezdett.
Régen olvastam egy történetet…
az emberekről.
Szegényekről.
Alig tudtak…
még írni is,
mégis azt hitték,
hogy ők az elnök,
vagy…
vagy egy hollywoodi híresség,
mint Ava Gardner.
Nem értem, miről beszél.
Ez is hozzátartozik.
A könyv is erről…
a nem…
a meg nem értésről szól.
Gondold csak végig!
Hogyan…
lehetnék én…
az apa,
amikor mi csak az Úrral töltöttük együtt az időt?
Későn feküdtél le?
Megint Elder Stubbs műhelyében kártyáztunk.
És most nyertél?
Nem, nem igazán.
Láttam Fred Dinwoodie-t.
Azt mondta, a fia már majdnem felépült.
Még mindig azt mondom, lehettél volna visszafogottabb.
Hát, azóta nem zaklatta Lenorát.
Se ő, se a pipogya haverjai.
Megnézem, hogy van. Nem érzi túl jól magát.
Vigyázz rá kérlek, amíg a templomban vagyunk!
Lenora többé nem kérte meg Arvint, hogy kísérje el Helen sírjához.
Arvin ezt nem is bánta.
A gondolatai folyton visszatértek Willardhoz, az imarönkhöz
és szegény Jack kutyushoz.
Mellesleg felvették dolgozni az útépítő brigádba,
így lefoglalta a pénzkeresés.
Még sosem hagytam ki istentiszteletet.
Úgy szégyellem magam.
Nincs mit szégyellned.
Az Úr biztos megbocsátja, ha egyetlen vasárnapot kihagysz.
Jézusnak is biztos voltak rossz reggelei.
Szeretlek, Arvin.
Mit szólnál, ha…
kimennénk anyukád sírjához, ha jobban leszel?
Jól hangzik?
A Szentírás…
tele van
derék férfiakkal és nőkkel,
akik téveszméktől szenvedtek.
Éva a kertben.
Noé,
aki meztelen volt és részeg.
Szégyent hozott a családjára.
A bálvány, aki előtt a zsidók a sivatagban hajbókoltak.
És még maga az Úr Jézus is téveszmékkel küzdött a sivatagban,
és csakis a hitének köszönhetően…
és az erejének köszönhetően…
tudta legyőzni azt.
Áldott legyen Jézus!
Az Úr téveszméje a sivatagban…
az úgynevezett „ördög” játszmája volt.
És amit az Úr megtapasztalt…
az a téveszme meggátolta volna őt a mi megváltásunkban!
De ő nem hitt a téveszméknek!
A saját téveszméink azok,
melyek a bűnbe visznek.
Megütni egy anyát, egy feleséget olyasmiért, amit hallani véltünk tőlük.
Elhanyagolni a munkát, vagy éppen az istentiszteletet.
Úgy van! Jól beszél.
Egy lány…
érzelmeket táplál egy fickó iránt, és nekiadja a legszentebb kincsét.
Téveszmék!
Káromolni az Urat az elmédben és a szívedben
valami rosszért, amit valaki veled tett.
Valóban.
Azt mondja, hogy nem…
emlékszik semmire, amit a kocsiban tettünk?
Azt mondom, megőrültél,
hogy az Úr házába jössz, és képtelenségeket beszélsz.
Azt tanácsolom neked, lányom…
hogy valahogy szabadulj meg tőle.
Máskülönben…
magadra maradsz. Egy szajha leszel
a körülötted futkározó fattyú kisgyermekeddel,
a téged felnevelő szegény öregasszony házában.
Ha más nem, legalább rá gondolj!
Bele fog halni a szégyenbe.
Gyere!
Menj!
Lenora hirtelen rájött, hogy hibát követ el.
A nagyi nem szégyenkezne,
ő meg ellenne a csecsemővel.
Úristen!
Ne!
Nagyi!
Ne!
Nagyi!
Senki sem tudta, hogy nem öngyilkos lett,
és hogy végül megbékélt a teremtőjével.
Ó, Uram!
Annyi mindent nem érthetünk meg.
De fogadd őt ölelő karodba!
Senki sem fog…
imát mondani érte, vagy…
Beszélnünk kell, Arvin.
- Oké, szia, haver! - Ja.
Sziasztok!
Miről?
Hát…
Lenoráról van szó.
Mi van vele?
Inkább ide jöttem, nem hozzátok, hogy ne…
terheljem a nagyanyádat.
Terhelni? Hogy értve?
Hát…
Dudley, a halottkém…
Sosem hallottam a nevét.
Részeges fickó, de nem hazug.
Tudtad, hogy Lenora babát várt?
Ez baromság.
Hazudik az a rohadék.
Én mondom…
Dudley nem hazug.
Bizalmasan mondta el, hogy csak a családod tudjon róla.
De éreztem, hogy igazat mond.
Lehet, hogy most beletenyereltem valamibe,
amibe nem akartam.
A prédikátor nem mondott érte beszédet.
Öngyilkosoknak nem jár.
Bácsikám…
Arvin nagyon szeretett volna elköszönni tőlük,
de jobb, ha nem tudnak semmit, ha a törvény emberei keresni kezdenék.
Légy jó a nagyihoz!
Ugye tudod, hogy a temetés óta alig kelt ki az ágyból?
Ja.
Szüksége van rád.
Tudod?
Kedves nagyi!
Azért írok, mert nem tudok személyesen elbúcsúzni.
Szeretlek, és mindig emlékezni fogok, mi mindent tettél értem.
Amit tenni fogok, azért teszem,
mert muszáj,
nem azért, mert akarom.
Kérlek, ne próbálj megtalálni!
Szeretettel, unokád,
Arvin.
Elnézést!
Atyám!
Van ideje egy bűnösre?
Vétkeztem, és megbocsátást szeretnék az Úrtól.
Pont ezért vagyok itt.
Buja…
dolgokat cselekedtem.
Aha.
Abból nagy baj lehet.
Főleg fiataloknál.
Gyerünk, mesélj róla!
Szép feleségem van.
Aki szinte mindent megtesz, amit kérek.
De rosszul bánok vele.
Mit értesz az alatt,
hogy bármit megtesz?
Pont, amit mondtam.
Néha úgy elégít ki, hogy…
tudja, a szájával.
Annyira izgat a dolog, hogy kényszerítem is.
Volt, hogy lehányt?
Van egy pont a torkukban, ami kiváltja.
Hát, nem ez a gond.
Akkor mi a gond, fiam?
Az egyik kollégámnak van egy lánya.
Nagyon fiatal, most kezdte a gimnáziumot.
Egy nap beszállt a kocsimba, én meg elvittem az erdőbe,
és…
a magamévá tettem.
Ellenkezett?
Nem.
De a gond az, hogy mivel…
egyszer megízleltem, nem tudtam betelni vele.
Folyton odavittem, amikor csak tudtam.
Hogy levetkőztessem.
De előtte rávettem, hogy imádkozzon.
Miért nem veszed le a sapkád, fiam?
Néha még… a bugyiját is megtartottam.
És csak…
szagolgattam, ahogy eltekert a bringáján.
Aztán hazamentem a ribanc nejemhez. Sütit süttettem vele, mintha ünnepelnék.
Mi a francot jelentsen ez?
Kémkedsz utánam, fiam?
Az elmúlt két hétben minden lépését figyeltem.
Nem tud betelni a Reaster lánnyal, mi?
Ezt csinálta az én Lenorámmal is?
Nocsak!
Mrs. Russell unokája?
Na jó.
Ne tégy olyat, amit megbánnál!
Miért nem teszed le a pisztolyt, hogy…
megbeszéljük?
Mondja csak!
Nem az én hibám volt.
És Lenora…
pont olyan volt…
mint a Reaster lány.
Nem hagyott békén.
De szeretném, ha tudnád, hogy…
imádkozom a lány lelkéért.
Minden éjszaka.
A magzata lelkéért is imádkozik?
Nézd! Ahhoz nem volt…
semmi közöm.
Eljött hozzám azzal…
- hogy egy sráctól… - Ne hazudjon, bassza meg!
Hazugságok…
A hazugságok…
Lenorától valók.
A fejébe vette, hogy én vagyok az apa.
Hogy én majd mindent elintézek.
Az istenit, fiam!
Ide hallgass!
Nem vállalok magamra egy fattyút!
Az tönkretenne, ember.
Megérted, ugye?
A pokolba is!
Hallgass ide, fiam!
A húgodnak…
téveszméi voltak.
Megőrült.
Érted?
Nem, csak magányos volt.
Nem, haver.
Kérlek, Istenem!
Bassza meg!
A picsába!
A francba!
Távoznia kellett innen és minden helyről, amit valaha is otthonnak hívott.
Ám abban a pillanatban valami hirtelen Knockemstiff felé kezdte vonzani.
Bármi történt is azóta,
meg kellett próbálnia helyrehozni az apjával kapcsolatos dolgokat,
melyek még emésztették.
Gyerünk!
Bassza meg!
Reggelt, Lee!
Szia, Bobo!
Bocs a korai zaklatásért.
Munkába indultam, és gondoltam…
rágom kicsit a füled.
A fegyveren járt az eszem, amit mutattál.
Épp rántottát sütök. Kérsz?
Igen.
Kávét is, ha van.
Csinálom.
Leroy itthon van?
Az emeleten.
A pisztoly az ebédlőben.
Helyes kis darab.
Remek példány.
Kíváncsi lennék, eladnád-e nekem.
Hát, most kaptam.
De végül is mindennek megvan az ára.
Sosem tudom megjegyezni a mennyiségét…
a kávénak és a víznek.
Több víz, mint kávé,
vagy több kávé, mint víz?
„Bobo! Menj oda, csináld!”
Ő odamegy, és csinálja.
Együgyű.
Neked is.
Carl?
Látom!
Carl!
- Azt sem tudjuk, hová tart. - Carl!
Az istenit, Carl!
Ohióba megy. Környékbelit soha. A saját szabályod.
Tudjuk meg, hová megy, Sandy!
Reggelt!
Hová tartasz?
Az ohiói Meade-be. Ismeri?
- Ott van a papírgyár, nem? - De igen.
Átmegyünk rajta.
Mi dolgod Meade-ben?
- Látogatóba megyek. - Lakik ott valakid?
Nem, de régen ott laktam.
Biztos nem sokat változott. A kisvárosok ilyenek.
- Maguk hová valók? - Chesterfieldbe.
Az illinois-i Chicagóba tartunk.
Szeretünk idegeneket felvenni, ugye? Ismerkedni. Igaz, édes?
Persze.
A francba!
A hólyagom sem a régi már.
Félre kell…
állnunk, és csurgatok itt egyet valahol. Nem gond?
Dehogy.
Lennie kell itt egy útnak a jobb oldalon.
- Itt? - Nem, kicsit tovább.
Még egy kicsit. Lassíts! Itt fordulj be!
Itt jó lesz.
Itt jó.
Ja, ez megteszi.
Sietek.
Ó, basszus!
A francba! Festői naplementénk lesz.
Várjatok türelmesen, míg csinálok pár képet!
A kulcsot, édes!
Nyugi! Van hátul egy kis pia, és…
Sandy remek társaság.
Hirtelen átfutott Sandy agyán a gondolat, hogy megöli Carlt
és lelép a fiúval a hátsó ülésen.
Aki ugyan fiatal volt, de Sandy nem hitte, hogy ne működhetne a dolog.
Figyelj, fiam! Miért nem száll…
A picsába!
Ne! Nyugodj meg, kérlek!
Nem akarlak lelőni. Le a fegyvert!
- Nem akarlak lelőni. - Úgy sajnálom!
- Carl! Szandált vagy magassarkút? - Magassarkút.
A sorozatgyilkosok nem a bizalomról híresek.
Carl emellett mániákusan paranoiás is volt.
Sandy indulás előtti viselkedése nyugtalanította,
így Carl jobbnak látta, ha csak nála van töltött fegyver.
Szegény Sandynek esélye sem volt.
A pisztolyában vaktöltények voltak.
Jim Lacey.
Indiana állam, New Burlington.
Carl sosem fényképezett szimmetrikusabb arcot.
Ez a kép sokat jelentett számára.
Jim volt az első áldozatuk.
Bodecker seriff! Itt Howser. Jelentkezz! Vétel.
Seriff! Ott vagy? Kettős gyilkosság történt az 506-os útnál.
Ide kell jönnöd!
Sajnálom, Lee. Ez brutális.
Hogy érted?
A húgod és a férje az.
Carlt kétszer lőtték meg.
Sandyt egyszer.
Egy kilenc milliméteressel.
Sandy leadott egy lövést, de…
vaktöltény volt a pisztolyában.
Jézusom!
Lee?
Hagyj magamra vele pár percre!
Sandy élete mindig is zűrös volt,
de Lee Carlt hibáztatta a húga lecsúszásáért.
De attól még a kishúga volt.
A seriffnek egy pillanatra a saját helyzete ugrott be.
A Sandyről talált képre gondolt,
és hogy mit találhatnának még, ha nem ő ér oda elsőként.
Roy Laferty tiszteletes,
Durhamből, Észak-Karolinából.
Bár szegény szerencsétlen modellként mit sem ért,
Carl ragaszkodott hozzá, hogy nyilvántartsa
mind a sikereit, mind a kudarcait.
Helló!
Látom, régóta úton vagy.
- Igen. - Merre tartasz?
Régen volt egy ház és egy pajta ott a dombon.
Egy ügyvédé volt. Ismeri?
Hát persze.
A Mitchell-fennsíkon.
Ott van még?
A nemjóját!
A Russel fiú vagy, ugye?
Gondoltam, ha már erre járok, megnézem a régi házat.
Sajnálom, fiam, de már jó pár éve leégett.
Úgy tudni, gyerekek tették.
Utánatok nem lakott már ott senki.
Hát, ha már itt vagyok, csak felsétálok oda.
Persze, vágj csak át Clarence legelőjén!
Nem fog szólni érte.
Meg sem köszöntem, amit apám halálának estéjén tett.
Kedves volt velem, és szeretném, ha tudná, hogy nem felejtettem el.
Az egész arcod összepitézted.
Bodecker azt hitte, vér.
Emlékszel?
Az egész éjszakára emlékszem.
Nem ilyen seriffre számítottam.
De sajnálom a húgát.
Miért? Mi történt?
Hát, a húgát és a férjét holtan találták.
Meade közelében.
Ugorj még be!
Kiülünk egy sörrel.
Úgy lesz.
Lee! Thompson seriff hívott Lewisburgből, Nyugat-Virginiából.
Kéri, hogy hívd fel mielőbb!
Igen, két napja lelőttek egy férfit.
Egy prédikátort.
Egy fiút gyanúsítunk, aki a maga körzetében élt.
Igen?
Hogy ölte meg a férfit?
Két lövéssel.
Pisztollyal. Talán egy Lugerrel, amiről tudjuk, hogy az övé.
- Az kilenc milliméteres, nem? - De.
Mit is mondott, mi a neve?
Nem mondtam, de Arvin Russell.
Ha jól tudom, a szülei ott haltak meg.
Az apja öngyilkos lett, ő meg azóta itt élt a nagyanyjával és a nagybátyjával.
Nézze! Nem hiszem, hogy veszélyes a fiú.
Úgy hallottam, a prédikátor megérdemelte a halált.
Autóval van a fiú?
Lehet.
Egy 54-es öreg, rozsdás Chevy 3100-asa van.
Nem biztos, hogy eljutna vele oda.
Az is lehet, hogy stoppol.
Sötét haj, elég jóképű. Csendes típus.
Ki temeti el Jacket?
Nem tudom.
Nem tudom, ki nyúlna hozzá.
Nézd, kölyök!
Az apám nem csinált ilyesmit, mint a tiéd,
de elhagyott engem az anyámmal meg a húgommal.
Egyik reggel elment a cipőgyárba, és nem jött vissza.
Nem tehettem mást, elfelejtettem a pancsert.
Egyesek arra születtek, hogy eltemessék őket.
Arvin az anyja halála előtti napokra gondolt,
hogy Willard mennyire életben akarta tartani.
Az apja bármit megtett volna, hogy megmentse.
Leszarva a vért, a bűzt, a meleget és a rovarokat.
Bármit.
Mondta magának Arvin.
És hirtelen rájött, ahogy az apja templomában állt,
hogy annak nem volt más választása.
Willardnak mindenhová Charlotte-tal kellett tartania.
Arvin Russell!
Tudom, hogy ott vagy!
Bodecker seriff vagyok, fiam!
Feltennék néhány kérdést!
Ne haragudj!
Egy kurva madár megijesztett.
Nem akarlak bántani!
És tudom, hogy te sem akarsz bántani!
Gyere elő, beszélgessünk!
Oké.
Sejtettem, hogy ide fogsz jönni!
Emlékszel az éjszakára, mikor érted jöttem?
Apád szörnyű dolgot tett.
Az isten verjen meg, fiam, ne baszakodj velem!
Le a fegyvert, seriff! Az enyémmel épp magára célzok.
Nem tehetem, fiam!
Csak tegye a földre, és lépjen odébb!
Mi?
Csak tegye a földre, és lépjen odébb!
Hogy megölj, mint a húgomat, meg a prédikátort Nyugat-Virginiában?
Nem vagyok rossz ember, seriff!
A prédikátor meg nem volt jó!
Olyat tett a húgommal, hogy az öngyilkos lett, seriff!
Nem tehettem mást!
Sajnálom, hogy én közlöm magával, de a húga…
és a férje sem voltak jó emberek!
Van egy kép nálam, amin a húga egy halott férfit ölel.
Dobja el a fegyvert, és megmutatom!
Nem volt más választásom.
Meg akartak ölni, esküszöm.
Könyörögtem a húgának, tegye le a fegyvert.
Sajnálom.
Bár Arvinnak úgy tűnt, órák teltek el
míg hallgatta, ahogy a seriff az életéért küzd,
valójában csak néhány perc telt el a férfi haláláig.
…Dél-Vietnámban. Volt egy…
Köszönöm, uram.
Nem hittem, hogy felvesz valaki.
Durva napod lehetett.
…jobban háborúba bonyolódik.
Igen.
- Hová tartasz? - Még nem tudom. Hát maga?
Cincinnatibe.
- Cincinnatibe? - Neked is jó?
Ma, Johnson elnök úr…
Igen, arrafelé indultam.
…sajtótájékoztatót a Fehér Házban a végső döntéséről,
hogy jelentősen növeli
a Dél-Vietnámban bevetett amerikai csapatok számát.
Döntése okát eme történelmi szavakkal magyarázta:
Meggyőzni szándékozunk a kommunistákat,
hogy nem győzhetnek le
sem fegyverrel,
sem felsőbbrendű hatalommal.
Nem könnyű meggyőzni őket.
Arvin nem akart egy idegen mellett elaludni,
és miközben küzdött, hogy ébren maradjon,
az elméje ide-oda csapongott.
Kezdte azt gondolni, hogy talán rájönnek majd, hogy jót tett.
Talán megbocsátanak neki.
Talán még a nagyit és Earskell bácsit is viszontláthatja.
De lehet, hogy az túl kockázatos.
Mi történt?
De talán még megismerhet egy lányt,
és családot alapíthat, mint az apja.
Ahogy cikáztak a gondolatai, nem tudta, hogy hátrafelé halad vagy előre.
Tudta, hogy ahol jár,
az Knockemstiffnél jobb helynek tűnik.
Se harc, se sikolyok, se fájdalom.
Aztán eszébe jutott, hogy jelentkezik a seregbe.
Már azt sem tudta, hogy magára vagy Willardra gondol-e.
Nem akart háborúban kikötni, mint az apja.
Pedig a harcban ügyes volt.
Talán éppen ott volt a helye.
A nagyi azt mondaná, imádkozzon rá egyet, ő meg kinevetné érte.
De a nagyi tudhatott valamit, amit ő nem.
Most viszont alvásra volt szüksége,
és szerencsésnek érezte magát, hogy valaki felvette.
…mostanában. A következő lépéseink…
DONALD RAY POLLOCK REGÉNYE ALAPJÁN
NARRÁTOR: DONALD RAY POLLOCK
A feliratot fordította: Botos János