A NETFLIX BEMUTATJA
TEREPJEGYZETEK:
A HALOTTAK SZÁMA MÉG MINDIG ? JELENTÉSEK 800-1000-RŐL
FEGYVERES KORMÁNYZATI ERŐK. „A MI RENDÜNK SENKIT NEM HAGY ÉLETBEN”
LEFEJEZÉSEK, MERÉNYLETEK, ÉGÉSEK
CSAK EGY NŐI TÚLÉLŐ; ?? FÉRFI TÚLÉLŐ
A FARABUNDO MARTÍ FELSZABADÍTÁSI FRONT VÉDELMI MANŐVERE ITT:
LOS TORILES, JOCOTE AMARILLO ÉS CERRO PANDO
HONNAN VAN EZ A SOK FEGYVER?
AZ ATLACATL BATTALION TAGJA: „NEM AKAROK GYEREKEKET ÖLNI"
MEGÖLTÉK A NŐKET ÉS A GYEREKEKET
A FALUBELIEKET MEGGYANÚSÍTOTTÁK, HOGY ÖSSZEDOLGOZNAK A GERILLÁKKAL (FMLN)
HADITUDÓSÍTÓ + GUERRERO// STÁB, CAMPESINÓK ÉS FMLN
TITKOS FELDERÍTŐ MŰVELET A MÉSZÁRLÁS DOKUMENTÁLÁSA
N. VESZÉLYES. KORMÁNYERŐK TUDNAK A JELENLÉTÜNKRŐL
ELKÜLDENI TELEX DIARIÓVAL, +/- 2 NAP
1982, MORAZÁN MEGYE, EL SALVADOR
Elég kemény dolgok történtek mostanában.
Először azt akartam tudni, ki.
Ki választotta a pénzt az élet helyett?
Az acélt és az ólmot a vér és a lélek helyett?
Ki volt az, aki nem vett tudomást az élőkről?
Ki hagyta, hogy a távolság és a megkülönböztetés döntse el,
kinek az embereit hagyják elvérezni, és kinek az embereit menekítsék ki?
Ki a háborús uszító?
Ki a nyerészkedő?
Ki a rideg szívű, az üres lelkű?
Másodszor...
másodszor pedig azt akartam tudni, miért.
Egy darabig azt hittük, az idő pénz. Ha időt találsz, a pénz vele jön.
EL DIARIO, SAN SALVADOR
Gyorsnak kell lenni. Megszerezni a nagy lakosztályt, a többvonalas telefonokat,
az egyesen szobaszervizt kérni, a kettesen londinert,
prémium szolgáltatást. 9-ig kicsekkolni, 1-től be.
Letölteni az összes adatot.
Adatot küldeni Prágának, elintézni pár konferenciahívást.
Eladni az AlliedSignalt, megvenni a Cyprus Mineralst, játszani a vezetői játszmákat.
Bekapcsolódni a hírciklusba, megszerezni a nyers táviratokat, kizárni a zajokat.
Mindeközben lepakoltuk a szállítmányt.
Mindeközben infrastruktúrát veszítettünk,
redundáns rendszereket veszítettünk,
fajlagos sűrűséget veszítettünk.
Akkoriban a súlytalanság tűnt a biztonságosabb módszernek.
A súlytalanság tűnt azon módszernek,
amivel mind az időt, mind az érzelmet legyőzhettük...
de...
már látom, hogy nem így volt.
Már látom, hogy ketyegett az óra.
Már látom, hogy nem súlytalanságot tapasztaltunk meg,
hanem, amit az MSD orvosi kézikönyv 15. kiadásának 1513. oldalán
érdekes módon tartós reaktív depresszióként írnak le.
Gyászreakciót
az ismerős környezet elhagyása miatt.
Most már látom,
hogy a környezet, amit elhagytunk...
A MOZOTEI MÉSZÁRLÁS
...a gazdagságérzés volt.
Akkor nem láttam.
Gyanakodnunk kellett volna.
Fel kellett volna dolgoznunk.
Végig voltak jelek, nyomok, amiket észlelnünk kellett volna és feldolgoznunk,
kiszűrnünk, hogy rájöjjünk a bajra.
Gyorsan mozogtunk.
Kevés holmival utaztunk.
Fiatalabbak voltunk.
Fiatalabb voltam.
Erről nem beszélnék, de természetesen utánajárunk.
NEMZETI SAJTÓKÖZPONT
De a lépések, amelyekre ezen a területen rákényszerültünk,
nyilvánvalóan indokoltak voltak.
A japán kormánnyal való kereskedelem bonyolult, de az egyszerű válasz az,
hogy azt reméljük, a liberálisból konzervatív vezetésbe való átmenet okán
Japánban a nacionalista tendenciák helyett...
olyan rendszer alakul ki, mely támogatja a szabadkereskedelmet Észak-Amerikával.
Nem csupán minket,
hanem Kanadát is beleértve.
Miről maradtam le?
Eddig semmiről.
Miért nem vagyok meglepve?
Úgy tűnik, a tavasz igen alkalmas a Japánnal való személyes tárgyalásokra.
Cseresznyevirágzás, templomok a Fudzsi-hegyen.
Ez a nemzetközi diplomácia.
...úgy érzem, ebbe az irányba haladunk.
Még egy kérdésre van időnk.
- Rendben. Atlantic Post. - Igen, köszönöm! Elena McMahon.
Miniszter úr, mit szól a jelentésekhez
a csendes-óceáni térség kapcsán, ahol, önt idézve, „annyi veszteségünk volt”,
melyek szerint a CIA víz alatti bányákat alakít ki nicaraguai kikötőkben?
Van-e Washingtonnak ráhatása a nicaraguai bányászatra?
Erről nem nyilatkoznék.
Nem? És a kikötői bányászat céljáról?
Nem logikátlan, hogy a kereskedelem fejlesztésében érdekelt kormányzat
nem vesz tudomást a fő hajózási csatornák elzárásáról?
Erről a kontrákat kérdezze!
Uram, minden tisztelettel, az elnök azt mondta a televízióban, idézem:
„Én magam is kontra vagyok.”
Nézze...
úgy tűnik, valóban az lehet a szándékuk,
hogy leállítsák az ország kereskedelmét.
Mindez Washington parancsára?
Erre továbbra sem tudok válaszolni.
Hölgyeim és uraim, szorít az idő.
Miniszter úr, nagyon köszönjük, hogy eljött!
Köszönjük, hogy ránk szánta az ebédidejét!
A Sajtóklub nevében köszönjük a kérdéseket!
- Shultzy és a kifárasztás. - Szerintem a gong mentette meg.
Díszvendégünk Javier Pérez de Cuéllar ENSZ-főtitkár. Köszönjük, hogy eljöttek!
Meg sem piszkálom, Treat. Rohadtul ki van zárva.
- Értem, George, de kell egy szöveg. - Sztori?
Treat, te is tudod, mi folyik odalent.
Ez csak egy újabb manipuláció, hogy helyettük vívjam meg a harcot.
Nicaragua rák a mi kontinensünkön,
amit egyszerűen ki kell vágni.
Majd visszahúzódik a dagály. Ha ki is szivárog ez-az, amíg segít elhitetni,
hogy stabilizáló tényező vagyunk a zónában, addig jó nekünk.
Csak arrafelé kell terelnünk.
Ez az átkozott művelet valakinek a képébe fog robbanni,
és véletlenül sem hagyom, hogy én legyek az. Oldjátok meg, fiúk!
Ne higgye, hogy az ön szavazata nem számít! Menjen el szavazni!
És vigyen el másokat is!
- Szia, gyerkőc! - Szia!
Milyen volt a temetés?
Hát, igazából nem is temetés volt.
Csak elmentem Ward nagypapához,
aki megmutatott egy pici urnát, benne nagyi hamvaival.
Szomorú voltál?
Igen. Valami olyasmi.
Miért nem szomorú? Miért csak valami olyasmi?
Sokat gondoltam rád.
És így hálás tudtam maradni.
Tényleg?
Hogyhogy?
Arra gondoltam, mennyire hasonlítasz a nagymamádra. A mosolyod, a szemed.
És így boldog tudtam maradni.
Bár ott lehettem volna!
Tényleg?
Igen.
Most mit csinálsz?
Úgy ennék egy lechónt a Versailles-ban!
Én is, kicsim. Én is.
Figyelj csak!
Majd viszek neked igazi lechónt Havannából, amint kirendelnek oda.
Oké. McMahon!
- Egy óra múlva leadom. - McMahon, gyere ide, most! Gyere!
Csukd be az ajtót! Ülj le!
Hogy mentek a dolgok anyukáddal? Jól vagy?
- Igen, köszi! Mi a helyzet? - Akkor jó.
A közép-amerikai iroda újranyitása nem fog összejönni.
Ki szerint?
- Kérlek! Ne... - Stewart, mi a fene?
Két éve, mióta eljöttünk San Salvadorból,
próbállak meggyőzni téged, Grantet, mindenkit.
Azonosítottuk a lőszert, felfedtünk felszállóhelyeket, fegyvereket.
Reggel beszéltem a capitoliumi forrásommal, és...
- Nem vállalta a nevét. - De fogja.
- Ugyan már! - Korrekt. Megbízható.
Szembesítettem Shultzot a bányászott kikötőkkel. Majd' összeszarta magát.
Ha innen így megy, képzeld el, mire lennék képes a terepen!
- Át kell tennem téged a kampányba. - Ne!
- Vannak egy csomóan. Mi van Joanne-nel? - Bokaficam.
- Chris? - Ő helyettesíti Joanne-t.
Letojom. Intézz egy szabadúszót! Ezt nem veheted el tőlem, Stewart!
Az egész irodát meg kell szüntetnem.
Az egész irodát?
A közép-amerikai tudósításainkat túl elnézőnek, együttérzőnek vélik.
Kik?
Zárójelben: Grant itt járt reggel. A capitoliumiak erőltetik.
Nyilván, Stewart, hisz őket buktatnánk le. Nem ez a lényeg?
Még ha így is van, ők tudják elvonni a forrásainkat.
Tudod, hogy megy. Grant politikusokkal, lobbistákkal, üzletemberekkel mozog.
Nem fogja elvágni a kapcsolatait miattad. Van, ami csak az üzletről szól.
Ez igazi emberek életéről is szól. Nem fordulhatunk el.
Azóta csörög, hogy visszajöttem.
- Csak nem beszéltél Stewarttal? - Végeztem.
Felmondtál, ugye?
- Mondd, hogy otthagytad! - Szabadságra megyek.
Jézus Krisztus, Alma! Kukázta az irodát, a kurva életbe!
Tudod, hány hónapom gyűlt össze az elmúlt három évben? Felháborító!
Ne csináld már! Komolyan azt hiszed, hogy abbahagyom a munkát?
Az egész mozgásban marad, ahogy mi is.
A különbség annyi, hogy pár hónapig nem kell cikket leadnunk. Gondolj bele!
A kampánykörúton legalább közelebb kerülsz a tűzhöz.
Repkedsz ide-oda, ki-be jársz bizonyos szobákba.
McMahon.
Halló?
Elnézést a zavarásért, de édesanyádat hiába próbálom hívni.
A seggfej élettársa nem hajlandó átadni neki a telefont.
Mert nem tudja, apa. Emlékszel?
Feléd járok. Esetleg találkozhatnánk fél óra múlva.
A munkahelyemen vagyok.
- Micsoda véletlen, hisz ott hívtalak. - Apa, határidős munkám van.
Nekem jó fél 6-kor. Találkozzunk a Madisonban!
Nem, apa...
Politikailag katasztrófa.
- Ez nem politika, hanem udvariaskodás. - Süketelj csak!
- Bökd ki, pajtás: mi a bajod? - Apa?
Nincs bajunk.
Apa!
Homokosok.
Igazából tévedsz.
Látom,
mindent beveszel.
Nagyon alkalmazkodó vagy, mondtam már? Pont mint anyád.
- Na, Ellie! Ünnepelj velem! - Ez az ünnepi hangulatod?
Ne csináld! Nagy üzletet fogok nyélbe ütni. A nagy üzletet.
Ha ez összejön, rád fogok tudni hagyni valamit. Pajtás! Mit kérsz?
Egy vodka-tonikot.
Absolutot kérj!
Ezekben a langyibárokban, ha vodkát kérsz, Szarnoffot vagy mit adnak,
és még rá is fizethetsz. Early Timest és vizet kérek. És...
szedd elő a mandulát, pajti! A müzlit add a szivárványosoknak!
Szóval mindennap ezt csinálod?
Ugyanazok a hazug, öltönyös köcsögök kamuznak egymásnak összevissza,
te meg ott ülhetsz és jegyzetelhetsz. Nem tudom, hogy bírod, Ellie.
Hát, erről biztosan azért maradtál le, mert elmentél.
- Ez nem fair. - Nem.
Hadd magyarázzam el! Hogy hogy bírom? Lássuk csak!
Hát, először is le bírtam érettségizni, miután 20 éve elhagytad anyát.
Aztán addig bírtam egyetemre járnom, amíg volt rá pénzem,
mivel rég nem látott apám nem árulta el a foglalkozását az ösztöndíj-kérelemhez.
Mit is mondtál, amikor végre megtaláltalak?
„Import-export”?
Nem. „Ellátólánc”.
Lássuk, mi van még! Bírtam szülni egy gyereket,
akit még mindig ismerek, úgyhogy ez is teljesítmény.
Mellrák.
Azt is kibírtam.
Van-e még valami?
Ja, igen. Karrier,
válás, az ország másik végébe költözés.
Összességében azt mondanám, elég jól bírtam a strapát.
Úgyhogy a kicseszett Fí Fó Epszilonok a 22-es asztalnál
nem igazán érik el az ingerküszöbömet. Van mit kibírnom. Kösz, Dick!
Ideje volt, szívem.
Igyunk a sikeredre!
Az én Ellie-mre!
És a nagy lépésekre!
Amúgy pont elkerülted az üzlettársam. Ismered Eppersont.
Nem ismerem.
De igen. Emlékszel rá. Maxie-re. Egyébként...
triplaáron szállítom a terméket.
- Meg merjem kérdezni, mi az? - A szokásos.
Nem változtál, igaz?
Na, és hogy van az én kis Cathy-madárkám?
Megvan. Jól van, apa.
Még mindig elzárva tartod szegénykét északon?
Az egy bentlakásos iskola lóistállókkal és egy görög amfiteátrummal.
Ne ess túlzásba!
Az időbeosztásommal a bentlakásos suli a legállandóbb megoldás.
Hallottál az anyádról?
Hiába hívom otthon, az a drogdíler seggfej pasija nem hagyja, hogy beszéljek vele.
„Hadd beszéljek Kittyvel!” „Nem lehet” - közli.
Mire én: „Add már át a telefont, te pöcs!” És tudod, mit csinál az a balek? Leteszi.
- Apa! - Rám csapja! Mi az?
Nem emlékszel, hogy hívtalak a múlt hónapban, hogy Kaliforniába utazom?
Nem. Micsoda? Hogy meglátogasd a pénzes férjedet?
Volt férjem, és nem.
Nem emlékszel, hogy temetésre mentem? Apa, erről beszéltünk.
Meghalt valaki?
Ki halt meg?
Amikor először megláttam...
azt soha nem felejtem el.
Akár egy fénysugár.
A Floriditában, Havannában, 1952-ben. De pokoli jól éreztük ott magunkat!
Az én Catherine-em! Szépséges Kitty! Kit-Cat.
Anya mesélte, hogy mindennap fokhagymás garnélát ettetek fekete babbal.
Így volt.
A forradalom előtt, amikor Havanna még igazi város volt.
Az istenit!
Kitty meghalt.
Megint forrósodik a helyzet.
Van mit ünnepelni.
Na, Ellie!
Kérek egy mosolyt.
Na!
Még egy kört!
Én nem kérek.
- Pozitív diszkrimináció miatt vették fel? - Nem, az évfolyam élén végeztem.
Ide leülhet.
Én támogatom.
Hé, Pete, indítsd el a zenét!
Ez az!
Egy kicsit kásás. Tegnapi.
Jensen, te disznó!
Igen, én voltam.
Ez az!
KANSAS CITY, MISSOURI
VÁLASSZUK ÚJRA REAGANT!
Még négy évet!
REAGAN-ORSZÁG
Erről jöttem beszélni önökkel.
Imádunk, Ronnie!
Abe Lincoln azt mondta: „Fel kell ébrednünk a múlt bűvöletéből,
és akkor megmenthetjük országunkat.”
Négy évvel ezelőtt ezt tettük.
Nagy fordulatot vettünk. Köszönöm! Köszönöm mindenkinek!
REAGAN - BUSH '84
Ami a jövőt illeti, még semmit sem láttak.
Köszönöm!
Mindenkinek van pohara?
Boldog születésnapot, Helena!
CINCINNATI, OHIO
Tudniuk kell, hogy ez a bátor és fenséges hölgy
arról híres, hogy régóta szolgálja
közösségét és országát.
Így hát nem meglepő, hogy a saját születésnapját is megosztja velünk,
hogy Reagant támogassa ezen a rendezvényen.
Tehát, Helena, koccintsunk a sokévnyi önzetlen szolgálatodra
és újabb négyévnyi Reagan-országra!
George, ő...
ő az az ifjú hölgy, akit be akartam mutatni.
Majdnem ugyanaz a nevünk.
- Elena. - Helena.
Helena.
Újságíró a...
- Igen, tudom, hol. - Ezek szerint már találkoztatok. Jó.
Szívem, most nem alkalmas.
A kedvenc alapítványomról és a kemény munkájukról ír cikket.
Egy emberközeli kísérő cikket a kampánytudósítás mellé.
Édes hattyúm...
Csak egy kis hátteret szeretne. Leülni veled egy kicsit.
És mondtam neki, hogy örömmel vállalod.
Egye csak meg a tortáját!
Köszönöm!
Ha már alapítványok, egy gyors kérdés a jótékonyságról...
Nem nyilatkozom. Köszönöm! Viszontlátásra!
- Egy kérdés a jótékonysági... - Nem nyilatkozom. Köszönöm! Viszlát!
Üdv! Elnézést, de a miniszter úr jelenleg nem válaszol kérdésekre.
Időpontot kell kérnie az irodájától egy hivatalos beszélgetésre.
Boldog születésnapot a nejének!
- Köszönöm! - Igazán figyelemreméltó.
Ki-be mászkált El Mozotéba a fél Farabundo Martí Felszabadítási Front segítségével.
KÜLÜGYMINISZTÉRIUM
Azóta is két végén égeti a gyertyát.
Mindent felkutat és megír, ami odalent történik.
Mészárlások, merényletek, megbundázott választások. Mindent az elejétől a végéig.
Rettenthetetlen és pörgős, hogy finoman fogalmazzak.
Mindig egy lépéssel előrébb jár.
Már az, hogy ott van, és a konfliktusról tudósít,
bizonyíték a katonai jelenlétünk ürügyéül szolgáló instabilitásra.
Nézd, Treat, ha szerinted ez a McMahon akaratlanul segít
megindokolni a beavatkozásunkat, nyugodtan...
Miniszter úr, ha vitatkozhatok.
Először is a szenátor elnézést kér, amiért nem tud itt lenni.
De ő és én, a külső támogatásokért felelős embere, biztosíthatjuk,
nálam a leghozzáértőbb kezekben van.
Ezzel együtt
úgy vélem, az lesz a legjobb, ha a külső játékosokról nem veszünk tudomást.
Nyilván nem akarjuk azzal veszélyeztetni a döntéshozatalt,
hogy foglalkoznunk kell a sajtóval.
Azt hiszem, érthető, miért őt választottuk közvetítőnek. Automata hangosbeszélő.
Miniszter úr, ha esetleg visszatérhetnénk a...
Kérem, nyugtassa meg a szenátort, hogy keményen dolgozunk azon,
hogy a szövetségeseinknek Antiguában és az Antillákon ne legyen okuk gyanakvásra!
A Karibi Egyezmény nagyon fontos, és tapasztalt kezekben tartjuk.
Jó. Végeztünk.
Üdvözlöm a szenátor urat.
Miniszter úr...
HOUSTON, TEXAS
KÉNYES TÉMA? LÉPJEN VISSZA
Szia! Ugye lejössz inni?
Mike fizet.
Remek!
REAGAN-BUSH KORMÁNYZÁS, MELYBEN A TEXASIAK BÍZHATNAK
Gus, köszönöm, hogy ilyen hamar találkozott velem!
- Pont zászlólengetésre való ez a nap. - Valóban.
Akárcsak a többi.
Ki ne szeretné a pomponlányokat és Hank Williamst?
Ifjabb.
- Tessék? - Ifjabb Hank Williams.
Teljesen más állatfaj. Egy követ sem hasonlít a hegyhez, amiről legurult, ugye?
- Ha így fogalmaz... - Nem, asszonyom. Semmiképp.
Nem lehet minden bika texasi hosszúszarvú, igaz?
Na, és mit hozott ma nekem?
Nos, mivel annyit segített a töltényhüvelyek azonosításában...
1982.
El Salvador. A töltényhüvelyek a Lake Cityből, Missouriból.
LC80-asok. NATO-sztenderd, nem igaz?
Így van.
- Mit hozott nekem? - Ezeket.
Lőszerszállító rekeszek. A hadsereg többlete.
Ezek 45 milliméteres töltények. Ezekben fényjelző lőszerek vannak.
M16-osokhoz valók lehetnek.
Ki az öreg?
Nem tudom.
Honnan szedte? A Nemzeti Gárdától?
Nem árulhatom el. Nemzeti Gárda? Miért?
Nos, azért, mert Texas, Alabama, Louisiana
és a Különleges Erők 20. Csoportja most jelentettek többletet. Az van a képeken.
Felszerelés, lövedékek, amit bekerülési áron eladnak. De nem marad az országban.
Behozzák, és a fegyverraktárak a felét rögtön el is adják.
Egy cimborámé Floridába ment. Miamiba, Fort Lauderdale-be.
A kiképzőtáborba, amiről meséltem.
De ha nem marad Floridában, hová megy?
A Bíbor Szív érmemre fogadok, hogy oda, ahol maga nézelődik.
Hondurasba, Costa Ricába. A lehető legközelebb Nicaraguához.
- Az itteni kontratámogatók műve? - Kontrák, sandinisták...
Mi a fene a különbség? Többnyire nem is számít.
- Ki irányítja a dolgokat? - Irányítja?
Ha egy majom vezeti a kocsiját, azt irányításnak hívja? Még mit nem!
Ha meg akarja nézni, hogy vezet egy majom, kösse be magát!
Kövesse a banánt!
Miért mindig te végzel utolsóként a közvélemény-kutatásokkal?
A New York Times,
a Chicago Tribune,
a Philadelphia Inquirer...
Basszus, szerintem még a Connecticuti Oroszlánok Iskolaújság, hajrá kékek,
is hamarabb tudósított a kaliforniai számokról, mint mi.
A Denver Post egy Gábor Zsazsa Bel Air-i jótékonysági estről szóló cikkel
próbálja eladni az új számát. Alig három km-re vagy onnan.
Az, hogy Gábor Zsazsa jótékonysági estet tart Bel Airben, nem hír, Stewart.
De tudod, mi az? Többletfegyverek a kontráknak.
Nagyon ígéretes választási évben, nem?
Államilag támogatott erőszak a nicaraguaiak semlegesítésére?
Nagyon amerikai, nagyon elnöki és nagyon is van hírértéke.
A felmérés adatait kérem. Ez a dolgod.
Oszlop- és kördiagramok, vonalak és számok.
Nem a Michigan Gazette-ből kellene értesülnöm az Orange megyei eredményekről.
Kit érdekelnek az Orange megyei számok?
- Kérem a számokat. - Ez komoly? Úristen, ez komoly!
A hivatalban lévő cowboy nyakig van a négyévnyi birodalmi csalásban,
de igazad van, a számok ezt nem tükrözik.
- És azt sem... - McMahon! Hívás.
...hogy nem voltam rajta a listán, és alig tudtam iderepülni.
Nem azért fizetlek, hogy szerkesztősködj. Az az én dolgom.
Küldd a számokat, mint egy jó riporter, és ejtsd a trópusi témát! Érted?
Ha rajta leszek a kurva listán, időben küldöm a kurva értelmetlen számaidat!
McMahon.
Ez mikor történt?
Stabil az állapota?
Nem.
Nem tudok. Küldök valakit.
Mondd, hogy nem léptél le egy elnöki kampányról!
Mi mást tehettem volna?
Nincs senkije rajtam kívül. Nem házasodott újra, nincs másik gyereke.
Nincs senkije, csak én.
Egyszer csak a repülőn találtam magam. Nem is tudtam, hogy ide tartok.
Szóval.. tedd, amit kell! Mondd azt Stewartnak...
Nem érdekel. Mondj, amit akarsz! Miamiban vagyok... nem tudom, meddig.
Nem, helyettesítelek. Maradj a hétvégére! Szedd össze magad!
Jaj, Alma! Tudod, álmomban is tudnám csinálni ezeket a beszámolókat novemberig.
De most...
nem megy.
Bizonytalan ideig nem leszek1.
Nem túl biztató a hangod.
Odautazom.
Ne! Ha nem lenne eszméletlen, nem is hívtalak volna fel.
Huszonnyolc órája nem ettem.
Egyszerűen...
Lila riasztás! 308-as kórterem.
Az istenit!
- Szedjék... Engedjenek ki innen! - Uram!
- Rohadt Epperson! - Uram!
- Hol a cipőm, az ég szerelmére? - Apa!
- Vigyél innen, az istenit! Mennem kell! - Nyugi, apa!
- Mennem kell, Kitty. - Nyugalom!
- Várj! - Rohadt Epperson!
A rohadék! Háromra taksálta a 69-es darabját.
- Jobban lesz. - Most meg azt mondja,
- már csak kettőt ér. Nem erről volt szó. - Nyugalom!
- El fogja homokozni. - Apa!
- Ez fontos volt. Kitty! - Nem lesz baj.
Kitty...
Apa...
Elena vagyok.
Ellie.
Igen. Ellie vagyok.
Valaki vár rám.
- Találkoznom kell valakivel. - Hallgass ide!
Nem gondolkodsz tisztán. Nem vagy olyan állapotban, hogy bármit is intézz.
Hibázni fogsz, vagy megsérülsz.
Neked kell elintézned.
- Mit? - Elmondtam.
Elmondtam az egész ügyletet.
Menj el Kittyhez! Kitty Rexhez.
A hajódhoz?
Az istenit, Ellie!
Az istenit!
Most mi lesz?
Majd én elintézem.
Nincs itt!
Maga a lánya?
3E OLASZ VALMARA 69
A rohadék háromra taksálta a 69-es darabját.
Most meg azt mondja, már csak kettőt ér.
50E FÉNYJELZŐ LŐSZER, 10E TÖLTŐLÉC
Nagy üzletet fogok nyélbe ütni. A nagy üzletet.
- Meg merjem kérdezni, mi az? - A szokásos.
Csak nyugodtan, Mr. McMahon! Nem sietünk.
Elmondaná nekem az USA jelenlegi elnökének a nevét?
Értem a játékot. Azt kellene mondanom: „Herbert Hoover”,
és beraknak valami öregek otthonába. Értem én. Jól van.
Szerencsekerék.
Herbert Hoover.
Franklin Delano Roosevelt, Harry S. Truman,
Dwight David Eisenhower, John Fitzgerald Kennedy.
Lyndon Baines Johnson, Richard Milhous Nixon,
Gerald, hogy is hívták, aki folyton megbotlott a lábában,
az a Jimmy, a Krisztus-hívő,
aztán a mostani, akire a vén hülyének nem kellene emlékeznie.
A másik vén hülye, Reagan.
Kitűnő, Mr. McMahon! Öné a fődíj.
A fődíj az lenne, ha maga elmenne.
Hozom a papírokat.
Mi a fene, apa?
Ezt az egészet hitelre intéztem, Ellie.
Öt-tíz évvel ezelőtt nem kockáztattam volna ekkorát.
Csináljuk tisztán! Ez a mottóm. Bonyodalom nélkül.
De ez a nagy üzlet. Sok szívességet kértem.
Úgy le van papírozva, hogy Chicagótól idáig ér. Még ez egyszer!
Egymillió dollár Citibank utazási csekkben, tökéletes.
Tudom, hogy hangzik, de így van.
Tudom, mit beszélek, Ellie. Magamnál vagyok.
Ki kell keresned nekem egy nevet. Max Epperson.
E-P-P...
Igen. Tampába valósi, de nézd egész Dél-Floridát!
Amerikai?
Azt sem tudom, létezik-e.
Millió dolláros fizetésnap.
Persze a felét vissza kell fizetnem a gazfickóknak, akik megelőlegezték, de...
ez bonyolítja a helyzetem, Ellie,
de látod, milyen helyzetben vagyok.
Vagy megcsinálod, vagy nem.
De már tartozom 500 000 dollárral.
Jézusom!
Lehet, hogy küldök pár fotót is.
Elena?
Le van szervezve.
Elena, halló?
Apám belekeveredett valami szarba.
Kérlek, menj el!
Beszélj az emberemmel!
Holnap találkozom valami barátjával.
Megvan a neve?
Nincs, de ha mondjuk 1-ig nem hívlak, akkor...
Ha 1-ig nem hívsz, ellopom a személyazonosságod,
kurva jól megírom a cikket, és posztumusz megköszönöm neked a Pulitzer-díjam.
Szeretlek.
Tudom.
Hajrá, te lány! Salvadornál nem lehet rosszabb.
RICKENBACKER-KIKÖTŐ, KEY BISCAYNE, FLORIDA
Nincs olyan hely e forró városban, ahol ne lehetne felváltani egy ezerdollárost.
Úgy látom, vár valakire.
Azt hiszem, magára.
Először is, hogy van Dick?
Rossz lehet kihagyni egy ilyen üzletet.
Sokkal jobban. Megmondom, hogy kérdezte.
Ne tegye! Ne szóljon neki!
Még mielőtt elfelejtem,
ha bármire szüksége lenne, először engem hívjon!
Oké?
Ez a névjegyem. Az a csipogóm száma.
Mégis mire lehet szükségem?
Sok mindenre, de ezzel ne foglalkozzunk! Inkább azzal, hogy minden jól menjen.
És az mit takar?
Azt, hogy eltaxizik a reptérre.
Érti? Ne maga vezessen! Taxival menjen!
Pontban délben legyen a Pan Am Clipper Clubnál! Megértette?
Ne menjen se túl korán, se túl későn! Legyen pontos!
Utána lépjen oda a pulthoz, és Michelle-t keresse!
Michelle a szőke, nem a meszkaléró.
A másik Delia. Ő nem ismer engem.
Aztán mondja azt, hogy...
Gary Barnetthez jöttem.
Hogyne. Üdvözlöm! Gary kéri, hogy foglaljon helyet.
- Láthatnám a klubkártyáját? - Én már megnéztem.
- Itt írja alá, kérem! - Odakísérem, hölgyem. Erre!
- És ki is ez a Gary Barnett? - Ne aggódjon, fel fogja ismerni magát.
Egyébként pedig vegyüljön el! Ne keltsen feltűnést!
Hozhatok még valamit?
Jól van akkor. Azt mondja, hogy megvan.
Oké. Hát, akkor...
Egészen San Salvadorból jöttem lezárni ezt az ügyletet.
Igen, mert a szavahihetőségünket bukjuk el az ügyfélnél, tudja?
Kilencvenkét millió dollár nem szirszar, Mr. Lee.
Csak... Nem.
Mr. Lee?
Kérjük az utasokat, legyenek szívesek áthaladni a négyes folyosón
vám- és útlevélvizsgálat céljából!
A British European Airways 422-es, amszterdami járata.
Elnézést, kisasszony!
Nincs jogosultsága itt lenni.
- De Michelle... - Csak klubtagok lehetnek itt.
Meg kell kérnem, hogy távozzon.
Erre legyen szíves!
Szóval feltűnt valakinek.
Mégis kinek?
Akinek nem kellett volna.
Ki az, Ellie?
Tudja, mit gondolok? Hogy csak szívat.
Menjek ide meg oda, beszéljek ezzel meg azzal. Mint valami béna kémregény.
- Nem élvezem. - Ellie?
Hozatnál a bébiszitteremmel még egy bourbont?
Kit izgat?
Elad pár harmadosztályú maradék hadiárut
másodosztályú forradalmároknak, gondolom, első osztályú árréssel.
Ki a francot izgat?
Megírták már párszor ezt a történetet.
Mondjon egy rovatot a Miami Heraldból! Adok aprót a nyomtatáshoz.
Az igazi főcím az, hogy maga már nem olyan kurva fontos.
Maga egy senki, egy anekdota, egy lábjegyzet.
Játszadozzon csak! Én élem az életem.
Ellie?
- Ellie! - Le kell dőlnöm, apa!
Aki deviáns életstílust választ, ne kérje, hogy megjutalmazzák érte.
Joga van úgy élni, ahogy akar, anélkül, hogy mások beleszólnának.
De ne várja, hogy a kormány megjutalmazza az erkölcstelenségét!
Nem akarjuk senkitől megtagadni a polgári jogait.
Mit tett velünk Nicaragua, hogy ennyire feldühítette?
- Jézusom, mi a fenét művelsz? - Apa!
- Elmentél? - Igen.
- Hol az ápolónő? Nem kellene vezetned! - Mit csináljak?
Vegyem ki a műfogsoromat, és vonuljak öregek otthonába? Kérsz egy italt?
Hazaküldtem. Nem is igazi ápolónő.
Jesszusom!
Halálra ijesztettél.
Ez meg mi a szar?
Ha érdekelne, amit csinálok, amiről beszéltünk...
Ha úgy alakul a dolog, ahogy kell,
kiszállhatok a bizniszből, lehajózhatok Kitty Rexszel Largón túlra,
és ott eléldegélhetek, horgászhatok,
lustálkodhatok a sekélyesben, lefeküdhetek friss özvegyekkel...
- Apa! - Persze nem pont...
erre vágytam, de...
még mindig jobb, mint itt ücsörögve megöregedni.
Na most,
Sedlow-t lerendeztem.
Annyi a dolgod, hogy holnap odarepülj, és beszedd nekem a pénzt.
Kérlek, Ellie!
Ellie...
Köszönöm, Jézus!
Mikor hallottál legutóbb anyád felől? Szép Kitty. Az én Kit-Catem.
Gyakrabban is hívhatna.
- Nem az a dolga. - Hát akkor mi?
Azt mondja, menjek oda, odamegyek.
- Úgy érzem, csak megfuttatott. - Csodálkozik?
Nézze, nem ismerem magát.
Miért, egykettőre meg kellene bíznom magában, mert az öreg küldte?
Ez nem így működik.
- És ha nekem ez nem tetszik? - Nem tetszik?
Nem tetszik?
Hadd mondjak valamit! Ez nem egy kibaszott étteremkritika!
„Nem tetszik.”
Látja a rekeszeket?
Mind a maga felelőssége.
Van leltár?
Minden itt van. Tudják, mit vesznek.
Ha azt mondják, valami nem stimmel,
ami nem igaz,
küldje el a kurva anyjába!
Oké? A lényeg,
hogy le se vegye a szemét a szállítmányról,
amíg ki nem fizetik.
Dick azt mondta, egymillió utazási csekkben.
Ki fizeti? Ki számolja? Maga hol lesz ebben?
Valaki találkozni fog magával. Nem kell többet tudnia.
Csak legyen a J kapunál,
éjfélkor, egyedül,
repülésre és intézésre készen.
És ennyi.
Köpköd beszéd közben.
És maga imádja.
Ne vigyél táskát! Nem maradsz ott. Leszállítod az árut,
átveszed a pénzt, és felszállsz a gépre. Erre szerződtem.
- Azt hittem, a Cheers megy... - Vidd innen a bébiszittert!
Megbocsátana?
Ez nem is igazi ápolónő. Amelyik reggel jön, az ápolónő.
Ez bébiszitter, és lopkodja a cipőmet!
- Oké, apa... - Ne hagyd, hogy rászedjenek,
hogy ott maradj! Érted?
Ha bárki szemétkedik veled, mondd meg neki!
Mégis mit?
Azt, hogy... Az istenit!
Te...
Hogy Max Eppersonnak kell felelniük, aztán felhívsz. Ígérd meg!
- Oké. Felhívlak. - Felhívsz.
Emlékszem.
Maga biztosan a törzsutasom.
Itt van az első osztály.
Csak a magáé.
Itt a karácsony!
Akkor maga lesz a télanyó.
Lássuk, ki rosszalkodott! Nyisson ki egyet!
- Tessék? - Nyisson ki egyet!
Lássuk, mi van benne!
Nyissa ki maga!
Ez nem így működik.
Nem sietek sehová, szóval...
magán múlik.
Nyissa ki!
A klasszikus Colt ArmaLite número 15-ös puska.
Katonai felszereltséggel. Ezt meg hol találta?
Háromágú lángrejtő, masszív szálas polimer puskatus,
ravaszhúzó ujjal kioldható tölténytár.
Jó lesz.
VALMARA AKNÁK
A Valmara 69.
Télanyó, nem kellett volna!
Paladin, Paladin! Hol kóborolsz?
Paladin, Paladin! Távol otthonodtól
„Fegyvere van és útra kész”, áll egy férfi névjegykártyáján
Lezavarhatnánk?
Egy páncél nélküli lovag egy vad vidéken
Gyors fegyvere figyeli a szél hívó szavát
Egy szerencselovag, akit úgy hívnak...
Nem tudok betelni vele!
Húszméteres hatótávolság.
Jók vagyunk?
- Igen. - Remek. Zárjuk le!
- Jó. Le van zárva, köszönöm! - Nem! Mi a neve?
Én nem kérdeztem a magáét. Magának sem kell tudnia az enyémet.
- Valakinek fizetnie kellene nekem. - Sok szerencsét!
Ez a fizetség?
Leszállítani és vissza. Én erre szerződtem.
Ez a fizetség?
- Megvan? - A picsába!
Úgy tűnik, megvágták.
- Magát is. Nem megyünk el. - Megmondtam. Leszállítom és vissza.
Nem foglalkozom sem rakománnyal, sem utasokkal. Két perc múlva felszállás.
Fizetnie kellene nekem.
Ki felejtett el szólni nekem?
Ha nem fizetnek ki, és eltűnök, utána fognak járni.
- Kicsoda? - Szerintem tudja.
Mondjon egy nevet!
Epperson.
Max Epperson?
- Mit csinálunk itt? Itt lesz az átadás? - Maga semmit.
Amit én csinálok, ahhoz semmi köze.
Ha kérdezik, mondja, hogy Jonest várja!
Lefényképezhetem?
Gyönyörű.
Oké. Köszönöm!
Egyetlen dolgod volt: átvinni a tehenet a rohadt kerítésen.
És mivel te vitted oda a kerítéshez, ajánlom, hogy javítsd is meg!
Hé!
Mit csinál?
Hogy hívják?
Barátkozik?
Menjen már!
Jones! Bemutatod a nődet?
Én csak egy nőt látok: téged.
Dolgozott már Eppersonnal?
Persze.
- És minden szuperül megy, igaz? - Remekül.
Én nem így hallottam.
Nézze, én csak múlatom az időt.
Ki küldte?
Senki. És magát?
- Lehet, hogy meg kellene állnunk. - Nem kell.
- Talán jó lenne megállni beszélgetni. - Vezessen tovább, kérem!
Egy kis szünet mindkettőnknek jót tenne.
Epperson mielőbb szeretne San Joséban tudni.
Azt hiszi, érdekel bárkit is, hogy itt van?
Fogadok, nem is mondta el senkinek, hová megy.
Szupertitkos?
Nézzük reálisan a dolgokat!
Először is,
lekéste a repülőjét.
Másodszor...
itt nem vár magára semmi.
Sem a felszállóhelyen, sem San Joséban, hogy őszinte legyek.
Harmadszor...
Mi a fasz?
Most baszakodás nélkül kiszáll a kocsiból.
Tudja, hogy kell használni, koktélruhás picsa?
Csússzon át!
Oké.
Szálljon ki a kocsiból!
Gyerünk!
Szálljon ki a kocsiból!
Csukja be az ajtót!
És lépjen hátra!
Azt hiszi, messzire jut?
Meglepődne.
SAN JOSÉ, COSTA RICA
HOTEL COLONIAL
Alma, én vagyok az.
Tudnom kell, mid van Eppersonról.
Hajnali öt óra van.
Managuában van nyoma?
A picsába!
- Nem számítottam feleltetésre. - Van kapcsolódása
- Costa Ricához? Amerikai? - Nem, figyelj...
Nem találtam semmit
Max Epperson nevű emberről. Semmit.
Mintha nem is létezne.
Apád rosszul mondhatta a nevét?
Nem. Jones ismerte a nevet. Azzal...
Ki az a Jones? Mi történt? Pontosan hol vagy?
A repülő... nem is tudom, hol szállt le. Valahol Nicaraguában.
- Hét óra alatt értem ide kocsival. - Kocsival? Várj, hová?
San Joséba. Costa Ricában vagyok.
A szállítmány elképesztő volt.
Taposóaknák, személyelhárító fegyverek.
Csak nem pénzt küldenek haza, hanem kokaint.
És valami mást finanszíroznak belőle. És ez a fickó, Jones,
szerintem a sandinistákkal van.
Mindkét oldalnak dolgozik. Ennek semmi értelme.
Tudom.
Tudom, hirtelen döntés volt itt maradni, de innen akarom felderíteni.
Dick nem volt képben ezzel. Ha visszamentem volna, mindennek lőttek.
Mindent küldök, amint tudok.
Valamit azért megtudtam az egyik miami szabadúszótól,
aki Epperson után kutakodott.
Egy Bob Weir nevű fickó.
Dick nem említett ilyen nevű embert.
Úgy fest, hogy ez a Bob Weir hajlamos ott teremni érdekes helyzeteknél.
Például ott volt Guatemalában, amikor Árbenzt megbuktatták.
Managuában volt, amikor Somozát megbuktatták.
És emlékszel a sajtóirodai rajtaütésre San Salvadorban?
A főszerkesztőt és még öt embert meggyilkoltak.
Találd ki, ki volt az utolsó, aki bement az ajtón!
Szóval Weir CIA-s?
Lehet, hogy CIA-s, lehet, hogy kém. Vagy csak megbízható forrás.
Senki sem tudja.
Senki sem tudta megfejteni ezt a fickót. És láthatatlan az arca.
Csak annyit tudunk róla,
hogy ha megjelenik,
az valaminek a végét jelenti, nem a kezdetét.
És találd ki, kinek a neve bukkant fel Costa Ricában!
Hajnali feleltetéshez képest nem rossz, Guerrero.
Óvatos leszek.
Figyelj, tudnál beszélni Dickkel?
- Üzenem, hogy holnap megyek! - Jó.
Köszi!
Az útlevelét kérném.
Le kell fénymásolnom.
- Rendben. - Köszönöm!
Itt a kulcsa.
Meg is vagyunk.
Takarítás!
Átvinni a tehenet a rohadt kerítésen.
Ha kérdezik, mondja, hogy Jonest várja!
Pont elkerülted az üzlettársamat. Ismered Eppersont.
Nem találtam semmit Max Epperson nevű emberről. Semmit.
Apád rosszul mondhatta a nevét?
Halló?
Ott van?
AUTÓKERESKEDŐ
Halló?
Nem akar beszélni, értem én.
Hogy talált rám?
A repülőn nem volt. Hol máshol lehetett volna?
Egy fehér nő
San José sűrűjében, az éjszaka közepén, ahol csak két szálloda van.
Nem kell profi kopónak lenni, hogy rájöjj.
Lazítson, szívem! Rosszabb, mint az apja.
Hadd kérdezzek valamit!
Maga mondjon el valamit!
Ki vette át a szállítmányt Floridában? Mert az nem utazási csekk volt.
Tudom, hogy nem egyedül csinálja ezt.
Nyugalom, McMahon!
Rendben? Ne pörögjön rá ennyire!
A pénz mozgásban van, oké?
Ez nem olyan, mintha fagyitölcsért vennénk. Papírmunka van vele.
Bassza meg, Barry! Ezek a fickók nem papírmunkáznak. De tudja, ki igen?
A hívatlan vendégek nyomozóegyenruhában.
Mi is a cím? Az autószerelő műhely címe, ahol egy villáskulcs sincs?
1665 Southwest 17. utca? Sokáig nyitva van, ugye?
- Itt nem én hozom a döntéseket. - Meg akarom kapni, ami az apámnak jár.
Akarok holnapra egy repülőjegyet.
Maradjon a szobában! Valaki majd megkeresi.
Meg kell fontolni az alternatívákat.
Kialakíthatunk egy demokratikus helyzetet, esetleg összepiszkolva a kezünket,
vagy kiszállhatunk, és hagyhatjuk, hogy a másik elvegye.
És ebben az esetben a „másik”
a sandinistákat jelenti?
A „másik” a szocializmus.
„A kommunizmus, bárhogy is nevezzük...” És akkor...
legjobb tudomása szerint
igaz lehet-e az,
hogy vannak repülőjáratok, bizonyos...
nem nyilvántartott, humanitárius segélyt szállító gépek,
melyek csendben felszállnak valamelyik déli városból,
átvizsgálatlan rakománnyal,
és San Josét célozzák meg?
Mely járatok természetesen nem San Joséban landolnak,
és a radar alatt repülnek
azért, hogy fegyvereket biztosítsanak az úgynevezett kontra erőknek.
Nem.
Ilyen járatok nem működhetnek.
Vagy, ha mégis, az csak a hírszerző ügynökségeink tudta nélkül lehetséges.
Akkor most melyik?
Működnek, vagy sem?
Nem követjük az efféle tevékenységet.
A kormányzatban lehet valakinek érdekeltsége azon a területen?
Nyilvánvalóan van érdekeltségünk.
Köszönöm, hogy ilyen hamar fogadott!
Hálás vagyok.
Nem, majd én.
Éljen a női egyenjogúság!
Megnevezhetem önt Fehér Ház-közeli forrásként?
Nem. Köszönöm!
BESZÁLLÓKÁRTYA ÚTI CÉL: ST. JOHN, ANTIGUA
Mindennel elégedett volt?
Taxit, hölgyem?
Igen.
1984. JÚNIUS 30. ELISE MEYER
Köszönöm!
Köszönöm! Kérem!
Az útlevelét kérem!
Maradjon a szobában! Valaki majd megkeresi.
Köszönöm!
Azt hiszi, messzire jut?
A következőt!
Jöjjön, kérem!
A Costa Rica-i látogatása oka?
Nyaralás.
Mennyi ideig?
Két napja jöttem.
Az irodában azt mondták, nem kell útlevél, de hoztam.
Adtak egy turistakártyát, amit odaadtam a tisztnek...
Kisasszony!
Kisasszony, ott felejtette a táskáját!
Nem.
- Otthagyta a... - Nem. Téved. Nem az enyém.
- Vegye el! - Nem!
- Nem az enyém! - De!
- Nem az enyém! - Hadd nézzem!
Van rajta címke.
Meyer a nevem.
Van rajta címke.
- A maga táskája. - Nem.
Dick McMahon.
Igen. Nem az én táskám. Én Elise Meyer vagyok.
Mr. McMahon már nincs itt. Ahogy említettem, romlott az állapota.
Ezt meg hogy érti?
Kórházba vitték.
Tessék?
Hol volt az éjszakai ápolója? Ott kellett volna lennie.
- Lemondták. - Ki?
- A lánya mondta le. - Nem.
Nagy hiba történt. Oké, jól van, figyeljen rám!
Melyik kórházba vitték?
- Családtag? - Igen.
- Név? Rokonság? - Ő a mostohaapám.
- Nem látok itt ilyet. - Mondja meg, melyik kórházba vitték!
„Treat Austin Morrison, különleges nagykövet.
A Kaliforniai Egyetemen, majd a Nemzeti Hadászati Főiskolán végzett.
Az amerikai hadsereg kinevezett hadnagya. Házas.
Treat Austin Morrison, munkásosztálybeli szülők egyetlen fia,
és húga öngyilkossága óta egyetlen élő gyermeke.
Felesége Diane Waring volt.2
Özvegy.
Ifjú özvegy.
A férfi, aki később
Amerika kihelyezett embere lett a világ legforróbb helyein.”
Minden attól függ, hol akarod kezdeni a történetedet. Van elképzelésed?
Sokaknak furcsa kielégülést okoz a 40-45 évvel ezelőtti dolgokban dagonyázás.
Szomorú kis történeteken, mint hogy félreértette az anyja,
piszkálták az iskolában. Én...
sosem láttam értelmét az ilyesmiket rugózni. Nem mintha gond lenne ezzel.
Nem tartom sem önkényeztetésnek, sem önsajnálatnak, sem másnak.
Csak nem engedhetem meg. Így nem csinálom.
Nem az számít, hol kezdődik.
Igazad van.
Az számít,
hogy mi jön most.
Mi lesz a következő lépés?
Semmi. Berquist meg akarja állítani.
Berquist egy...
jogalkotói szemszögű ember.
A legtöbb, amit remélhet, de nem fog sikerülni, az a Képviselőház.
A Szenátus kizárt, mert senki sem kedveli.
És mindig csak egy lesz a 435-ből.
Te viszont...
te végrehajtói szemszögű ember vagy, Treat.
Ez az iroda,
vagy egy hasonló, de nagyobb, erre számítok nálad.
Ne álld útját Berquist terveinek!
Ha nem áll érdekedben.
Szerintem Berkie kis mellékprojektje
a hasznodra válik, csak még nem tudod, hogyan.
Hadd piszkolja be a kezét!
- Ő egy akar lenni a 435-ből. - Nagyon jó.
Te viszont egy az egyből.
Ne feledd...
te, én, Berquist...
mind ugyanazt az ételt esszük.
De jobban járnál, ha...
kanalat használnál.
Azzal mindent le tudsz kaparni, nincs maradék.
Nem marad ki semmi.
ST. JOHN'S, ANTIGUA
Melyik hotelben száll meg?
- Hotelben? - Igen. A Ramadában,
- a Royale Caribe-ban, az InterConban? - A Ramadában.
Rendes életünk volt, de már nincs.
És szeretnem kellene, mert a lányod vagyok, de nem megy.
- Cat... - Nem!
Pontosan mi volt Malibuban, ami most nincs meg?
Csak kiléptem az ajtón, és ott volt a strand, a jacuzzi meg a teniszpálya.
Bármi más?
A három kocsi. Három kocsink volt.
Jó.
Jacuzzi, teniszpálya és három kocsi? Ez neked a rendes élet?
Nem.
Ne haragudj, édesem, nem akartam...
Az apám. Ott volt az apám, nagyon szépen köszönöm!
ÜDVÖZÖLJÜK A NAGYKÖVETET
BOLDOG JÚLIUS 4-ÉT!
Bejelentkeznék. McMahon, Elena. Telefonáltam.
Frissen vágott kókusz!
Kókusz!
MCMAHON, RICHARD, 64 ÉVESEN, ORVOSI KEZELÉS ALATT ELHUNYT
Névtáblát?
Boldog július 4-ét! Névtáblát?
Boldog július 4-ét!
Holnap reggel már késő. Most kell beszélnem valakivel.
Sürgősen kell az útlevél, hogy hazamehessek.
Sajnálom. Ma nincs ügyfélfogadás a július 4-i piknik miatt.
- Az itt van, igaz? - Igen, hölgyem.
- Akkor tudok beszélni valakivel. - Ma nincs időpont.
De a pikniken nem kell időpont ahhoz, hogy beszélhessek valakivel, igaz?
Elvileg nem, de útlevél nélkül nem mehet be.
Jó.
Mit készíthetek önnek?
Early Timest kérek szódával.
Épp indulni készültem.
Már késő.
Utolsó vacsora?
Köszönöm!
Olvasott ma híreket?
Volt egy érdekes cikk egy informátortól egy nőről, akit mintha senki sem ismerne.
Nyom nélkül távozott az USA-ból, lakott egy San José-i hotelben,
hamis az útlevele, átcsusszant az antiguai határellenőrzésen.
Lenyűgöző.
Ezt hivatalosan is nyilatkozná, Mr. Morrison?
Már megtettem. Egy Guerrero nevű riporternek az Atlantic Postnál.
Szóval megvan a kapcsolat.
A szokásos emberem nem elérhető, de...
Maga mindig egy lépéssel le van maradva?
Megvárja, amíg valaki bajba kerül,
és egy kicsit még ront a helyzetén, hogy hirtelen sürgősnek érződjön a dolog?
Hogy belemélyeszthesse a tűhegyes fogait,
miközben egy titkárnő továbbítja a hívásait?
Lehetséges.
De ha már rá kell bízni egy titkos infót egy újságíróra, ön nem magát választaná?
Egy washingtoni riportert, olyan erkölcsi iránytűvel,
hogy képes a kampányt otthagyva levinni egy fegyverszállítmányt Dél-Amerikába?
- Azt biztosan érdemes elolvasni. - Gondolja?
Nem tudtam, hogy a magafajta kamukémek is olvasnak.
Nem volt a legokosabb húzás megjelenni a nagykövetségen.
Egy tökéletes világban tökéletes döntéseket hoznánk.
A való világban meg valóságos döntéseket. Ez nem zéró összegű játék.
Nem pont ez volt a Külkapcsolatok Tanácsa előtt tartott tavalyi előadása lényege?
- Arról ön tudósított? - Sok érdekességről tudósítottam,
mielőtt megszüntették az irodát, és a cirkusz követésére kárhoztattak,
hogy fehér propagandát szajkózzak a sok elefántszarról.
Végül is fair.
Figyeljen!
Beszéljünk... más érdekes történésekről!
Dick McMahon az apám.
Átvettem a helyét egy szellemgépen, ami Fort Lauderdale-ből indult
június 29-én, hajnali 1:20-kor.
Egy nagy hasú Lockheed gép volt
annyi fegyverrel, lőszerrel, aknával és C-4-gyel, amivel bevehetnék Managuát.
Hamar védtelenné váltam.
Nem volt fizetség.
Se védelem. Se terv.
Csak egy játszma, amibe nem avattak be. Titkos háború.
Most ketyegő útlevelem van, és esélyem sincs hazajutni.
Ezt tudom.
Csak azt nem, miért van még itt.
A pénz miatt jöttem, a cikk miatt maradtam.
Szép próbálkozás!
Az apám miatt jöttem, a sztori miatt maradtam.
Langyos.
Jól van.
Nem tudom, miért jöttem.
De azért maradtam...
Azért maradtam, mert minden homályossá vált.
Érzem, hogy újra megtörténik.
Hogy... szétesett...
a kapcsolatom Catherine-nel, a lányommal.
És tudtam, hogy ha...
ezt feladom...
akkor mindent feladok, egyszerűen...
feladom.
És csak azt akarom tudni...
hogy maga mit keres itt.
Hogy mi ebben a szerepe.
Mi...
ha nem a bajkeverés?
Azt hittem, te vagy az.
Én meg azt, hogy te.
Azt hittem, téged küldtek, hogy megölj.
Készen álltam.
Diane-nek is volt egy ilyen hege.
Aztán meghalt.
„A fóka tágra nyílt szemmel bámul...”
Valami...
„a karibi tűz galleonjai...”
Valami.
„A fóka tágra nyílt szemmel bámul a paradicsom felé.”
Diane szerette a költészetet.
Alkésztisz.
Visszatért a halálból, és félig szerelmes belé.
Holnap.
Mi lesz holnap?
Holnap elmegyünk.
BOLDOG SZÜLETÉSNAPOT, AMERIKA!
- Na! - Tessék?
- Adja ide! - Nem.
- Ez a második eset. - Visszaadná?
Ne csinálja!
- De. - Nem.
- Itt nem árulhat.
Ezt árulhatom?
- Nem árulhatja. - Húzzon el!
Chalatenango.
- Hihetetlen. - Már másodszor.
Baszki, ha karót döfsz egy vámpír szívébe, legalább meghal a rohadék.
- Lejárt a műszak. - Igen.
- Jó éjt! - Szia!
Holnap jössz?
- Nem. - Adja vissza!
Figyelj!
Elena!
Kérjük, a hotel vendégei maradjanak a szobájukban!
A honfitársai nem is azok. Már nincs oka itt lenni.
De azt nem mondhatja el, ki maga, és honnan tud erről.
Szerintem fegyverrel mesélték el az előbb, nem?
Jövünk! Engedjenek át!
Engedjenek át!
Engedjenek át, testvérek!
Engedjenek át arra!
Nem érti? Elég nagy összeget kellett mondaniuk az apjának, hogy kicsalogassák.
Varázslatos millió dolláros fizetés.
- Egy félőrült, beteges öregember. - Az apám nem...
Arról híres, hogy nem érdekli, hol köt ki az áruja.
Tehát ő nagyon könnyen kerülhetett a történések rossz oldalára.
„Egy fegyvercsempész terrortámadás áldozata lett a karibi nyaralóhelyen.” És?
Kinek hiányozna?
Kit érdekelne?
Magát?
Ügy lezárva.
Kész, vége.
De maga...
Maga, Elena, maga jelent meg helyette.
És az ügy még mindig nincs lezárva.
Az összes kis foszlány és darabka összeáll, hogy azután elfelejtődjön.
- És a maga neve az utolsó a listán. - Az útlevél...
Az útlevél csak azért kellett, hogy játékban maradjon.
Repülőre szállhatott volna, elmehetett volna.
Az útlevéllel nem tudott volna belépni az USA-ba,
mert akkor elfogták, vagyis inkább megmentették volna a hatóságok.
Ami újabb ok volt a távozásra.
De nem.
Még mindig itt van.
Nekem már csak ez a sztori maradt, elismerem.
Tudja, kik...
voltak Vietnám láthatatlan áldozatai?
A riporterek...
akik nem tudtak továbblépni.
Hé, Jones!
Tiszta a terep!
Itt maradhat. Van telefon a tér túloldalán.
Egy, talán két nap. Beszélek a társaimmal, hogy szerezzenek egy hajót.
Túl kell élnünk a történetünket.
Itt Guerrero.
- Én vagyok az. - Elena?
Hívd fel Catherine apját! Hívd fel Wynnt, ha letettük a telefont!
Hozza el Catherine-t az iskolából!
Ne mást küldjön érte, hanem ő menjen érte személyesen!
Vigyázzon rá, amíg vissza nem megyek!
Meglesz. Ellie...
Dick meghalt.
Tudom.
Az indulásod utáni éjjel elvitték. Nem engedtek be hozzá.
Aztán nem tudtam, keresselek-e, vagy azzal lebuktatnálak.
Részvétem, Elena. De figyelj!
A forrásaim szerint van ott egy francia titkosügynök is,
aki ugyanaz után nyomoz, mint mi. Még nincs meg a neve,
de kaphatnál tőlük speciális vízumot, és kimenekíthetnének.
Ezek az emberek egyre gyorsabbak.
Az InterCon merényletkísérlet...
- Ott voltam. - Tudom.
Tudom. Rajta vagyunk az ügyön.
De most biztonságban vagy. Erősítik a katonai jelenlétet.
A katonák már a merénylet előtt itt voltak.
- Tudták, hogy mi lesz. - És hogy ott leszek.
- Két legyet egy csapásra. Ügy lezárva. - Micsoda?
A kamuútlevelemen Dick halála napja áll.
Oké, nyugodj meg!
Figyelj! Egyelőre ne menj sehová!
„Egy fegyvercsempész terrortámadás áldozata lett.”
Maga jelent meg helyette.
Halló? Elena?
Elena? Halló?
Elena!
Most két dolgot kell tudnod.
Az első, amit tudnod kell, hogy visszamehetsz Malibuba.
Apukád érted megy.
Senkivel ne menj el, csak apáddal. Megértetted?
A második, amit tudnod kell...
az, hogy szeretlek.
Néha összeveszünk ezen-azon, de...
szerintem tudod, hogy...
csak azért veszekszem, mert azt akarom, boldog és jó életed legyen.
Hogy ne vesztegesd az időd.
Sem pedig a tehetséged.
Hogy ne hagyd, hogy bárki is elbizonytalanítson saját magadat illetően!
Tudom, hogy bólogatsz.
Te vagy a mindenem. Az én Kit-Catem!
Oké. Minden elő van készítve. Érted jön egy autó.
A sofőr neve Paul. Vár rád. Ott senki sem fog keresni.
Beszéltem a konzulátussal. Pár napon belül hazaviszünk.
Ha bármi történik, ne keress! Itt túl veszélyes neked.
Majd én kereslek. Oké?
Segíthetek?
Jó napot!
Elise vagyok. Elise Meyer.
SURFRIDER HOTEL
A remek ajánlásokkal bíró Elise Meyer Miamiból?
Jöjjön fel! Kezdjük is el!
Ki akar egy rakás tengerészgyalogos macsó közt ülni a belvárosban,
mikor itt is élhet, a paradicsom peremén?
Tehát ez a munka egyáltalán nem bonyolult.
Mindennap, pontban 10 órakor
menjen el,
és hozzon nekünk gyümölcsöt a Heritage piacról!
Közelebbről is tudok.
Nem, onnan kérem. Köszönöm!
A guavát a bejárat melletti árustól.
Hozzon újságot attól a kis nőtől két utcával arrébb!
Az összeset! Szeretek tájékozott lenni.
És fel kell készülnünk a vendégek érkezésére.
És... lássuk csak!
Van szakácsunk. Evelina.
Mindennap 5-kor jön,
és intézi a vacsorát. Azzal ne törődjön! De...
azért rakjon rendet!
Letörölhetem a székeket.
Mondták, hogy eszes.
Ezt ismeri?
Gary Geld a zeneszerző, Peter Udell és Ossie Davis írták a szöveget. Isteni!
A Melba Moore-verzió volt a kedvencem. Melba Moore-t borzasztóan alulbecsülték.
Pas de kritikus.
Na, szóval, ezek a feladatok minden délután 2-ig letudhatók.
De semmi összebarmolás! Pas de összebarmolás!
Utána az egész nap a magáé.
Hát nem csodás?
Mi lehetne ennél csodásabb?
Vegye ki a mai napot! Rendezkedjen be!
És legyen kedves a generátorral!
Kell a villany, de nem mindennap.
Csak hetente járok benzinért, és ezen nem akarok változtatni.
Elise, boldog óra!
Jövök!
Nagyon boldog óra!
Bonyolult volt. Mesélhetnék egyet s mást.
Neveket nem fogok mondani, de...
ha mondanék neveket,
az összeset felismerné.
És aztán ott volt Haiti,
amit imádtam.
Persze nagyrészt egyedülálló voltam ott.
Egy férfi a városban.
Enyém volt az első, és,
amennyire tudom, az egyetlen
első osztályú melegfürdő egész Port-au-Prince-ben.
És neveket továbbra sem mondok,
de a vendégeim a Wall Street legnagyobb alakjai voltak,
a menő filmek legmenőbbjei,
ügynökök és magas szintű vezetők. Mármint a legnagyobbak.
Mindenhonnan, érti?
Úgy érzem, hogy...
az lehetett volna az otthonom.
De aztán elijesztettek, amikor döglött csirkék jelentek meg a kapumon.
Talán nem én vagyok a legokosabb homó errefelé,
de ha döglött csirkét látok,
tudom, mit jelent.
Értem én a célzásokat. Pas de poulet.
Pas de vudu.
Pas de Port-au-Prince,
így hát itt kötöttem ki.
Bob intézte.
Remekül ment az üzlet. Minden szoba tele volt minden egyes hétvégén.
És egy darabig szépen kereskedtünk az európaiakkal.
Aztán, a szomszéd szigeteken történt puccsok és bombázások után
csak a hátizsákosok maradtak, és aztán...
számos külügyminisztériumi figyelmeztetés után itt tartunk.
Na, és miért maradt?
Miért van még mindig itt?
Ezt én is kérdezhetném.
De én...
azt hiszem, azért maradtam,
mert nagyon magas az örömküszöböm.
Szóljon Evelinának, hogy ma este három főre terítsen! Jön a barátom.
Kicsoda?
A barátom. Akiről meséltem.
Bob?
Nem.
A másik barátom.
Legyen olyan kedves, és töltse újra!
Nem mondom, hogy a „van szobánk” tábla nem éget lyukat a villanyszámlámba.
Ahogy mindig mondom, vannak ismerőseim, akik segíthetnek.
Akikkel korábban itt találkoztunk. Azt mondom: „persze, adok egy szobát”.
Pakolja tele, amivel csak akarja!
Rumpuncsot?
A szélére kérném, Elena!
Mozgatják a pénzt, kit érdekel?
Csak kapjak belőle.
Passzolj nekem hétvégente egy kis kolumbiai üzemanyagot, és kedves leszek.
Csináltunk már ilyet, megmondtam...
itt, a múltban.
Én megteremthetem a jövőjét.
SANDINISTÁK
Elise!
MARK BERQUIST
Elise!
Bassza meg!
Evelina!
Törölje le a székeket, Elise!
Ha bármi történik, ne keress! Itt túl veszélyes neked.
Majd én kereslek.
Tud valamit?
Mondtál neki valamit?
Dehogy mondtam.
Ne nehezítsd meg!
A kerítésnek ronthatsz a tehénnel.
...átvinni a tehenet a rohadt kerítésen.
Pont elkerülted az üzlettársamat. Ismered Eppersont.
- Nem ismerem. - De igen. Emlékszel rá.
Hé, Maxie, használd a grillt és süss egy kis kaját!
Szia, Ellie!
A szikra nem fognak megégetni,
mert hideg.
Epperson. Mintha nem is létezne.
Egy Bob Weir nevű fickó jött fel.
Bob intézte.
Ha megjelenik,
az valaminek a végét jelenti, nem a kezdetét.
Elise?
Maga az?
Majd visszajön.
Ott van.
Bob Weir.
Bassza meg! Gyere be!
Az óceánon túl.
Csupa só, tele hallal.
Szerinted mi van ott?
Szerintem nincs ott semmi. Semmi.
Holnap 8-ra jön a repülő.
Egy jelöletlen hajó visz a repülőhöz. A miénk. Biztonságos.
Én maradok pár napig, eloszlatni a füstöt.
Mondja a titkosügynök, amint belesétál a tűzbe.
A geopolitika szelíd motorosa, akinek derogál a sajtótájékoztató.
Hagyd abba! Igazi riporter.
Jól kiforgattad.
Hatra érted megyek a Surfridernél lévő öbölhöz.
Hozd a jegyzeteidet és a filmet! Különben cseszhetjük.
Hacsak nem találhatták már meg.
Nem, eldugtam.
Akkor jó.
Megpróbálok hazaérni sulikezdésre.
Hova haza?
Ahol te vagy, Cat.
Holnap hívlak, mielőtt felszállok a gépre.
Holnap mikor?
Valószínűleg a te időd szerint 3-kor. Ott leszek.
Megígéred?
Oké.
Megígérem.
Várni fogom.
...kérem, tegye le, és próbálja újra!
Ha segítségre van szüksége, tegye le, és hívja az operátort!
Ha telefonálni kíván, kérem, tegye le, és próbálja újra!
Ha segítségre van szüksége, tegye le, és hívja az operátort!
Ha telefonálni kíván, kérem, tegye le, és próbálja újra!
Elég kemény dolgok történtek mostanában.
Először azt akartam tudni, ki.
Ki választotta a pénzt az élet helyett?
Az acélt és az ólmot a vér és a lélek helyett?
Ki a háborús uszító?
Ki a nyerészkedő?
Ki a rideg szívű, az üres lelkű?
Elena!
Másodszor pedig...
másodszor azt akartam tudni, miért.
Holnap.
Mi lesz holnap?
Holnap elmegyünk.
Azután a gyanúsított rám támadt,
elsütött egy fegyvert,
és megsebesített a vállamon.
Viszonoztam a tüzet...
a halálát okozva.
Azt hiszem...
tudta, hogy elkapták.
Tudják...
azt hisszük, mindent kézben tartunk.
Aztán rájövünk, hogy egyáltalán nem.
Minden összeállt, de...
ez őt nem hozza vissza.
Elise Meyer.
Elena Janklow. Elena McMahon.
Feltételezett bérgyilkos.
Riporter.
Amerikai.
Anya. Leánygyermek.
Sandinista-szimpatizáns.
Sajnálatos módon
az első elfogási kísérletünk...
Erre legyen szíves!
...sikertelen volt.
Egyesek azt mondanák, a fizetésre várt.
Mások azt mondanák, hogy elvakította a fény.
Szerintem Elena McMahont elvakította a fény.
A víz ellepte a fejét.
A CIA ÉS A KÜLÜGY FEGYVER-DROG CSEREÜZLETE ÍRTA ELENA MCMAHON ÉS ALMA GUERRERO
MCMAHON, E.
Azt hiszem, csak abban a valahány másodpercben jött rá,
mibe keveredett bele, ami a között telt el, hogy rájött Morrison blöffjére...
és hogy meghúzta a ravaszt.
Miért csinálta?
Erre a tragédiára nincs válaszom.
Igazából ez egy pokoli végkifejlet.
Az utolsó, amit akarhatunk.
Elég kemény dolgok történtek mostanában.
De gyorsan mozogtunk.
Kevés holmival utaztunk.
Fiatalabbak voltunk.2
Fiatalabb voltam.
„Ez mind része...
a történelem piszkozatának” - szoktuk mondani.
A történelem lábjegyzetének.
Ugyanakkor...
Mégis...
JOAN DIDION THE LAST THING HE WANTED CÍMŰ KÖNYVE ALAPJÁN KÉSZÜLT