‎NETFLIX PREZINTĂ
‎RAPORT DE TEREN:
‎NUMĂRUL MORȚILOR E INCERT, ‎PROBABIL ÎNTRE 800 ȘI 1.000
‎FORȚE GUVERNAMENTALE ARMATE
‎S-A AUZIT MESAJUL „ORDINUL ESTE ‎CA TOȚI SĂ FIE UCIȘI”.
‎DECAPITĂRI, ASASINATE, OAMENI ARȘI DE VII
‎O SINGURĂ FEMEIE A SUPRAVIEȚUIT, ‎NU SE ȘTIE CÂȚI BĂRBAȚI
‎FRONTUL NAȚIONAL DE ELIBERARE ‎FARABUNDO MARTI A ÎNCERCAT SĂ APERE
‎SATELE LOS TORILES, ‎JOCOTE AMARILLO ȘI CERRO PANDO
‎DE UNDE SUNT ATÂTEA ARME?
‎UN MEMBRU AL BATALIONULUI ATLACATL ‎A SPUS „NU VREAU SĂ OMOR COPII”.
‎AU OMORÂT INCLUSIV FEMEILE ȘI COPIII
‎SĂTENI ACUZAȚI DE COLABORARE ‎CU GHERILELE (FMLN)
‎GUERRERO CU LOCALNICI ‎UNITATE COMPUSĂ DIN ȚĂRANI ȘI MEMBRI FMLN
‎O MISIUNE DE RECUNOAȘTERE SUB ACOPERIRE ‎DEZVĂLUIE MASACRUL
‎SITUAȚIE PERICULOASĂ, ‎FORȚELE GUVERNULUI ȘTIU CĂ SUNTEM AICI
‎DE TRIMIS VIA TELEX DIARIO ‎+/- 2 ZILE
‎EL SALVADOR, DEPARTAMENTUL MORAZAN ‎1982
‎Recent s-au întâmplat ‎lucruri cutremurătoare.
‎În primul rând, am vrut să știu cine...
‎Cine a ales banii în locul vieții?
‎Oțelul și plumbul ‎în locul sângelui și sufletului.
‎Cine i-a ignorat
‎pe cei încă în viață?
‎Cine a lăsat distanța ‎și diferențele minore să decidă
‎ai cui oameni erau lăsați să moară
‎și ai cui erau evacuați în siguranță?
‎Cine era propovăduitorul războiului?
‎Cine era profitorul?
‎Cine erau cei cu inimă de gheață ‎și fără de suflet?
‎În al doilea rând...
‎Am vrut să știu de ce.
‎Pentru o vreme, ‎am crezut că timpul înseamnă bani.
‎Fă-ți timp și banii vor urma.
‎Mișcă-te rapid, rezervă apartamentul ‎de lux, telefoane multilinie
‎cu room service la butonul 1, ‎valet la butonul 2,
‎servicii premium, ‎pleci la 9:00, te întorci la 1:00.
‎Descarcă toate datele.
‎Trimite-le la Praga, ‎participă la câteva ședințe.
‎Vinde acțiuni AlliedSignal, ‎cumpără Cyprus Minerals.
‎Fii la curent cu știrile,
‎extrage informația vitală, ‎ignoră zgomotul de fundal.
‎Dar, ignorând zgomotul de fundal, ‎pierdeam marfă.
‎Ignorând zgomotul de fundal, ‎pierdeam infrastructură,
‎sisteme pentru asigurarea redundanței,
‎ne pierdeam însăși greutatea, puterea.
‎La acel moment, ‎imponderabilitatea părea mai sigură.
‎Părea singura cale de a ieși învingători
‎din lupta cu timpul și emoțiile.
‎Dar...
‎acum înțeleg că nu era așa.
‎Acum înțeleg că timpul se scurgea.
‎Acum înțeleg că nu era imponderabilitate,
‎ci acea stare descrisă la pagina 1.513 ‎din ‎Manualul Merck,
‎ediția a 15-a, o depresie neîntreruptă ‎și reactivă,
‎o reacție plină de mâhnire,
‎provocată de părăsirea ‎unui cadru binecunoscut.
‎Acum înțeleg...
‎MASACRU ÎN MOZOTE ‎DE ELENA MCMAHON
‎...că acel cadru pe care îl părăseam
‎era sentimentul de-a ne simți bogați.
‎N-am înțeles asta atunci.
‎Asta trebuia să ne fi dat de gândit.
‎Trebuia să fi înțeles.
‎Mereu au fost indicii
‎pe care ar fi trebuit să le observăm ‎și să le interpretăm,
‎în funcție de relevanța fiecăruia.
‎Ne mișcam rapid.
‎Mereu cu bagaje puține.
‎Eram mai tineri.
‎Eram mai tânără.
‎N-aș vrea să vorbesc de asta,
‎dar vom cerceta chestiunea.
‎CENTRUL NAȚIONAL DE PRESĂ
‎Dar acțiunile la care am fost siliți ‎să apelăm în acea zonă
‎au fost justificate, evident.
‎Poziția guvernului japonez în privința ‎comerțului este una complicată,
‎dar sperăm că, odată cu trecerea ‎de la o administrație eminamente liberală
‎către una conservatoare,
‎Japonia va face tranziția ‎de la tendințele naționaliste
‎- Bună! ‎- ...la o abordare
‎mai apropiată de comerțul liber ‎din America de Nord.
‎Nu mă refer doar la noi,
‎ci și la Canada.
‎Ce am pierdut?
‎Până acum, nimic.
‎De ce nu mă mir?
‎Se pare că primăvara e un moment bun ‎al anului să ai discuții în Japonia.
‎Cireșii înfloriți, ‎templele de la Muntele Fuji.
‎Se numește diplomație internațională.
‎...și simt că asta e direcția ‎în care ne îndreptăm.
‎Mai avem timp pentru o întrebare.
‎De la ‎Atlantic Post.
‎Mulțumesc. Mă numesc Elena McMahon.
‎Dle secretar, în legătură ‎cu zona Pacifică,
‎unde, vă citez, „am pierdut mult teren”,
‎cum comentați rapoartele
‎conform cărora CIA plasează ‎mine subacvatice în porturile nicaraguene?
‎Administrația de la Washington ‎controlează aceste operațiuni?
‎Nu comentez în niciun fel.
‎Nici măcar un comentariu ‎despre rolul minării porturilor?
‎Ignorarea voită a blocării unor canale ‎de navigație importante nu este contrară
‎principiilor unei administrații ‎interesate de comerț?
‎Va trebui să întrebați trupele Contra.
‎Dle, cu tot respectul, domnul președinte ‎a declarat, citez:
‎„Și eu sunt un Contra.”
‎Ascultați...
‎Se pare că, într-adevăr, scopul lor
‎este întreruperea comerțului ‎exterior al țării.
‎Un fel de moștenire lăsată de Washington?
‎Repet, nu am niciun răspuns ‎la această întrebare.
‎Doamnelor și domnilor, ‎nu mai avem timp.
‎Dle secretar, vă mulțumim ‎pentru prezența dvs.
‎și pentru tot timpul acordat.
‎Mulțumim tuturor reprezentanților ‎presei pentru întrebări.
‎Schultzy și eschivele lui.
‎Salvat de clopoțel.
‎Invitatul special este Secretarul ‎General al ONU, Javier Perez de Cuellar.
‎Vă mulțumim pentru prezență.
‎Nu m-ating de asta ‎nici picat cu ceară, Treat.
‎Am înțeles, George, ‎dar ne trebuie o explicație.
‎O poveste? Amândoi știm ‎ce se întâmplă acolo.
‎E încă o manipulare cu care se așteaptă ‎să mă lupt în locul lor.
‎Nicaragua e un cancer ‎în propria noastră zonă de influență
‎și va fi eradicat, pur și simplu.
‎Am ratat momentul.
‎Între timp, putem strecura ‎câteva informații ici-colo,
‎pentru a sugera că suntem ‎o forță stabilizatoare în zonă,
‎un lucru pozitiv. ‎Trebuie să controlăm mesajul.
‎Toată operațiunea asta ‎va exploda în fața cuiva
‎și nu voi eu acela, nici pe departe.
‎Descurcați-vă.
‎Să nu credeți că votul vostru nu contează.
‎Mergeți și votați!
‎Și luați-i cu voi și pe alții...
‎- Salut, puștoaico! ‎- Bună!
‎Cum a fost înmormântarea?
‎N-a fost chiar o înmormântare.
‎Am fost la casa bunicului Ward
‎și mi-a arătat o urnă ‎cu cenușa bunicii în ea.
‎Ai fost tristă?
‎Da, am fost cumva întristată.
‎De ce nu tristă? ‎Ce înseamnă cumva întristată?
‎M-am gândit mult la tine.
‎Și asta m-a făcut ‎să mă simt recunoscătoare.
‎Serios?
‎De ce?
‎Pentru că semeni atât de mult ‎cu bunica ta.
‎Zâmbetul tău, ochii tăi.
‎Toate astea m-au ajutat ‎să-mi mențin moralul ridicat.
‎Aș vrea să fi venit și eu.
‎Da?
‎Da.
‎Ce faci acum?
‎Vreau niște ‎lechon‎ de la Versailles.
‎Știu, și eu.
‎Uite cum facem.
‎Îți aduc niște ‎lechon‎ veritabil ‎de la Havana imediat ce primesc un post.
‎Bine.
‎Da, bine. McMahon!
‎Ți-l aduc într-o oră.
‎McMahon, vino aici, acum. Haide!
‎Închide ușa și ia loc.
‎Cum au decurs lucrurile cu mama ta? ‎Te simți bine?
‎- Da, mulțumesc. Ce e? ‎- Bine.
‎Biroul din America Centrală ‎nu se va redeschide.
‎Cine-a zis?
‎- Te rog, nu... ‎- Stewart, ce naiba?
‎Încerc să te conving pe tine, ‎pe Grant, pe toți,
‎de când am ieșit din San Salvador, ‎acum doi ani.
‎Cartușele proveneau din Missouri, ‎am monitorizat piste de decolare.
‎Azi am vorbit ‎cu sursa mea de la Capitoliu...
‎- Care tot nu-și dezvăluie identitatea. ‎- O va face.
‎- Haide... ‎- E de încredere.
‎L-am întrebat pe Shultz de porturile ‎minate și mai să se cace pe el.
‎Dacă reușesc asta de aici, ‎imaginează-ți ce-aș putea face de acolo.
‎- Trebuie să te mut la campanie. ‎- Nu!
‎Ai o echipă întreagă. De ce nu Joanne?
‎Gleznă luxată.
‎- Dar Chris? ‎- Îi ține locul lui Joanne.
‎Nu-mi pasă, pune un freelancer.
‎Nu-mi poți lua subiectul.
‎Trebuie să pun capac întregii redacții, ‎nu doar ție.
‎Pui capac?
‎Relatările despre America Centrală
‎sunt considerate prea înțelegătoare ‎și neincisive.
‎Cine a zis?
‎Neoficial, Grant a fost aici dimineață. ‎Cei de la Capitoliu presează.
‎Bineînțeles, fiindcă sunt dați de gol.
‎Asta e ideea, nu?
‎Chiar și așa, ei sunt cei ‎cu deciziile și puterea.
‎Știi cum merge treaba. ‎Grant se ocupă de afaceriști,
‎politicieni, specialiști în lobby. ‎Nu va rupe legăturile din cauza ta.
‎Uneori, e vorba doar de afaceri.
‎Nu sunt doar afaceri, ‎e vorba de viețile oamenilor.
‎Nu putem întoarce privirea.
‎Sună de când m-am întors.
‎- Ai vorbit cu Stewart? ‎- Am terminat.
‎Demisionezi, nu?
‎Zi-mi că așa e.
‎Îmi iau concediu.
‎Alma, a închis biroul, ce pizda mă-sii!
‎Știi câte luni de concediu am adunat ‎în ultimii trei ani?
‎E strigător la cer.
‎Haide...
‎Chiar crezi că n-am să mai muncesc?
‎Lucrurile se mișcă în continuare. ‎La fel și noi.
‎Singura diferență e că nu vom publica ‎nimic vreo două luni.
‎Gândește-te și tu.
‎În turneul electoral poți ajunge ‎mult mai aproape de epicentru.
‎În anumite avioane, în anumite camere.
‎McMahon.
‎Alo?
‎Scuză-mă că te deranjez, ‎încerc să o sun pe mama ta,
‎dar mojicul cu care locuiește ‎nu vrea să o aducă la telefon.
‎Pentru că nu poate, tată. Mai știi?
‎Sunt în trecere.
‎Ne putem vedea în jumătate de oră?
‎Sunt la birou.
‎Ce coincidență, ‎chiar la birou te-am sunat.
‎Tată, am un termen de respectat.
‎Pot la 5:30.
‎Ne vedem la Madison.
‎Tată, nu...
‎Politic vorbind, e un dezastru.
‎Nu e vorba de politică, ci de politețe.
‎Mai tare, puneți gaz pe foc!
‎- Zi, amice, care-i problema? ‎- Tată...
‎N-avem nicio problemă.
‎Tată.
‎Poponari...
‎Chiar te înșeli.
‎Observ că te descurci foarte bine.
‎Te adaptezi foarte ușor, ‎ți-am mai spus?
‎La fel ca maică-ta.
‎Hai, Ellie...
‎Sărbătorește cu mine.
‎Așa sărbătorești tu?
‎Am o afacere mare în derulare. ‎Cea mai mare.
‎Dacă iese bine, voi putea ‎să-ți las ceva, în sfârșit.
‎Barman! Ce bei?
‎Vodcă tonică, te rog.
‎Spune Absolut.
‎Dacă ceri vodcă în baruri de fetițe, ‎primești „Spirtoff” sau cum i-o zice
‎și te suprataxează.
‎Early Times și apă. Și...
‎scoate migdalele, nene.
‎Dă-le cerealele astea ‎domnișorilor de colo.
‎Așadar, faci asta zilnic?
‎Aceiași netrebnici fandosiți ‎și mincinoși până-n măduvă,
‎mâncând căcat la nesfârșit, ‎iar tu stai și iei notițe.
‎Nu înțeleg cum reușești, Ellie.
‎Ei bine, a devenit mai dificil ‎să mă înțelegi după ce ai plecat.
‎- Nu e corect. ‎- Nu?
‎Să te pun la curent.
‎Cum reușesc, mă întrebi?
‎În primul rând, am reușit ‎să termin liceul,
‎după ce-ai părăsit-o pe mama, ‎acum 20 de ani.
‎Apoi am stat la facultate ‎cât mi-am putut permite,
‎ținând cont că tatăl care m-a părăsit ‎demult nu-mi spune ce profesie are,
‎pentru dosarul de bursă.
‎Ce mi-ai spus, când te-am găsit, ‎într-un final?
‎Import-export?
‎Ba nu. Lanț de distribuție.
‎Așa. Ce altceva?
‎Am reușit să cresc un copil,
‎care încă mă cunoaște, ‎ceea ce este o realizare.
‎Cancer mamar.
‎Am trecut și de asta.
‎Altceva...
‎Da. Carieră,
‎divorț, o mutare ‎în celălalt capăt al țării.
‎Ținând cont de toate, ‎cred că m-am descurcat binișor.
‎Așa că labagiii cu fețe ‎de studenți virgini de la masa 22
‎nu mă preocupă câtuși de puțin.
‎Am alte căcaturi pe cap. ‎Mulțumesc, Dick.
‎Era și timpul, drăguță.
‎În cinstea succesului tău!
‎Ellie a mea!
‎Și în cinstea afacerilor mari.
‎Tocmai l-ai ratat pe partenerul meu. ‎Îl cunoști, Epperson.
‎Nu-l cunosc.
‎Ba da, îl știi.
‎Maxie. În fine...
‎Mișc marfa de trei ori mai scump.
‎Pot să întreb ce-i marfa asta?
‎Aceeași ca întotdeauna.
‎Nu te-ai schimbat, așa e?
‎În fine, ce mai face Cathy, rândunica mea?
‎E bine, tată.
‎Încă o ții încuiată ‎ca într-o colivie, în Nord?
‎E o școală cu internat, grajduri de cai ‎și un amfiteatru grecesc.
‎Nu exagera.
‎Cu programul meu, ‎asta era cea mai bună opțiune.
‎Ai mai vorbit cu mama ta?
‎Am mai sunat la ea acasă,
‎dar traficantul ăla bulangiu al ei ‎nu mi-o dă la telefon.
‎I-am zis: „Dă-mi-o odată pe Kitty!”
‎„Nu pot”, cică.
‎„Dă-mi-o naibii la telefon!”, îi zic.
‎Și știi ce face golanul?
‎Îmi închide.
‎- Tată... ‎- Poți să crezi? Ce e?
‎Mai ții minte că te-am sunat luna trecută ‎să-ți spun că mă duc în California?
‎Nu, de ce? Ți-ai vizitat soțul înstărit?
‎Fost soț, dar nu.
‎Nu mai știi că te-am sunat ‎să-ți spun că merg la o înmormântare?
‎Tată, am vorbit de asta.
‎A murit cineva?
‎Cine a murit?
‎Când am văzut-o prima dată...
‎N-am să uit niciodată.
‎Ca o rază de lumină.
‎Restaurantul Floridita, în Havana, 1952.
‎Ce bine ne-am simțit acolo...
‎Catherine a mea. Kitty frumușica.
‎Pisicuța mea.
‎Mama îmi povestea mereu că mâncați ‎creveți cu usturoi și fasole zilnic.
‎Așa e.
‎Înainte de revoluție, ‎când Havana era un oraș veritabil.
‎La naiba!
‎Kitty s-a dus.
‎Lucrurile se încing iar.
‎Zarvă mare în depărtare.
‎Haide, Ellie.
‎Zâmbește.
‎Hai...
‎Încă unul.
‎Mie nu.
‎Te-au angajat pentru diversitate?
‎Nu, am fost șefă de promoție.
‎Poți să stai aici.
‎Pete, dă drumul la muzică!
‎Da!
‎Puțin... Sunt de ieri.
‎Jensen, ești un porc!
‎Da, eu am fost.
‎Da!
‎KANSAS CITY, MISSOURI
‎Încă patru ani!
‎REAGAN REALES
‎Încă patru ani!
‎Despre asta voiam să vă vorbesc.
‎Te iubim, Ronnie!
‎Abe Lincoln a spus că trebuie ‎să ne smulgem din ghearele trecutului
‎și astfel ne vom salva țara.
‎Acum patru ani, asta am făcut.
‎Am reușit o schimbare.
‎- Încă patru ani! ‎- ‎Vă mulțumesc.
‎Încă patru ani!
‎În ceea ce privește viitorul, ‎vă pot spune că n-ați văzut nimic încă.
‎Mulțumesc.
‎Are toată lumea un pahar în mână?
‎La mulți ani, Helena!
‎CINCINNATI, OHIO
‎Vreau să vă spun că această curajoasă ‎doamnă de viță regală
‎a adus o contribuție excepțională ‎de-a lungul vieții comunității și țării.
‎Așadar, nu e nicio surpriză că a ales ‎să-și serbeze ziua de naștere cu noi,
‎la o strângere de fonduri ‎pentru campania Reagan.
‎Helena, îți urăm să-ți poți continua ‎misiunea încă mulți ani
‎și încă patru ani de administrație Reagan!
‎George, ea este...
‎Ea este domnișoara pe care voiam ‎să ți-o prezint.
‎Avem același nume.
‎- Elena. ‎- Helena.
‎Helena.
‎Lucrează la...
‎Da, știu unde lucrează.
‎Așadar, vă cunoașteți. Excelent.
‎Draga mea, nu e un moment bun.
‎Scrie despre o organizație ‎caritabilă care e preferata mea
‎și despre munca lor meritorie.
‎Un articol despre campanie, ‎dar axat pe latura mai umană.
‎Drăguță...
‎Vrea doar câteva informații.
‎Vrea să stea puțin de vorbă cu tine.
‎Iar eu i-am spus că ai fi încântat.
‎Așadar, termină-ți prăjitura.
‎Mulțumesc.
‎Apropo de caritate,
‎o întrebare despre ajutorul...
‎Niciun comentariu. Mulțumesc. ‎La revedere.
‎- Nici... ‎- Niciun comentariu.
‎- O întrebare despre... ‎- Mulțumesc.
‎- La revedere. ‎- ...ajutorul trimis. Nimic?
‎Fiți amabilă, dl secretar ‎nu este disponibil momentan.
‎Va trebui să programați o întâlnire
‎pentru a putea continua discuția.
‎La mulți ani soției dvs.!
‎Mulțumesc.
‎E ceva remarcabil.
‎S-a strecurat în și din El Mozote
‎ajutată de jumătate ‎din Frontul de Eliberare Farabundo Marti.
‎Muncește pe brânci de atunci.
‎Are surse aproape ‎de tot ce se întâmplă aici.
‎Masacre, asasinate, alegeri trucate,
‎are legături la toate nivelurile.
‎Fără frică și foarte determinată.
‎Mereu cu un pas în fața tuturor.
‎Simpla ei prezență aici, ‎raportând despre conflict,
‎e o dovadă a instabilității ‎de care avem nevoie
‎ca pretext pentru prezența militară.
‎Treat, dacă tu crezi ‎că McMahon ne poate ajuta fără să vrea
‎să justificăm prezența noastră ‎continuă acolo...
‎Dle secretar, nu sunt de acord.
‎Dl senator vă transmite scuzele sale, ‎n-a putut veni.
‎Dar și el, și eu, responsabil ‎cu ajutoarele externe, vă garantăm
‎că sunteți pe mâini bune.
‎Astea fiind spuse,
‎cred că ar fi de preferat ca nimeni ‎din exterior să nu afle prea multe acum.
‎Nu ar fi înțelept să compromitem ‎procesul decizional
‎din cauza interesului presei.
‎Înțelegeți de ce o considerăm ‎un intermediar.
‎E o goarnă pe care nu trebuie s-o țineți.
‎Dle secretar, ne putem întoarce ‎la punctul inițial ca să...
‎Ascultă, transmite-i dlui senator ‎că muncim din greu
‎pentru a ne asigura ca aliații din Antigua
‎și din Arhipelagul Antilelor ‎nu pot fi acuzați de nimic.
‎Inițiativa Bazinului este extrem ‎de importantă și va fi condusă
‎de oameni cu experiență.
‎Bine. Asta a fost tot.
‎Transmite-i dlui senator salutările mele.
‎Dle secretar...
‎HOUSTON, TEXAS
‎APROAPE DE CASĂ? ‎RETRAGE-TE
‎Vii să bem, nu-i așa?
‎Mike face cinste.
‎Bine.
‎REAGAN-BUSH ‎LIDERII ÎN CARE TEXANII AU ÎNCREDERE
‎Gus, mulțumesc că ai venit.
‎- E o zi ideală pentru fluturat drapele. ‎- Așa este.
‎Orice zi e bună pentru asta.
‎Cui nu-i plac majoretele și Hank Williams?
‎Junior.
‎- Poftim? ‎- Hank Williams Jr.
‎Animale complet diferite.
‎Ai compara o piatră ‎cu muntele de pe care a căzut?
‎- Dacă o spui așa... ‎- Nu când e vorba de propria viață.
‎Nu orice soldat poate ajunge general, ‎nu-i așa?
‎Ce ai pentru mine?
‎Pentru că m-ai ajutat ‎să identific acele cartușe...
‎1982.
‎El Salvador.
‎Cartușele proveneau ‎din Lake City, Missouri.
‎Model LC80, standard NATO, nu-i așa?
‎Așa e.
‎Ce ai acolo?
‎Asta.
‎Lăzi pentru transportul muniției. ‎Surplus al armatei.
‎Calibru 45 mm.
‎Iar astea sunt gloanțe trasoare.
‎Pentru automate M16.
‎Cine e bătrânul?
‎Nu știu.
‎Unde ai găsit astea? Garda Națională?
‎Mi-au fost lăsate în cameră. ‎De ce Garda Națională?
‎Pentru că în Texas, Alabama și Louisiana,
‎Forțele Speciale au declarat surplus.
‎Exact ce ai în poze.
‎Echipamente, muniție, ‎toate la preț subvenționat.
‎Dar nimic nu rămâne pe loc.
‎Sunt trimise înapoi, ‎iar jumătate sunt vândute.
‎Un prieten mi-a spus ‎că ale lui au ajuns în Florida.
‎Miami, Fort Lauderdale.
‎Tabăra School of the Americas ‎despre care ți-am spus.
‎Dacă nu rămân în Florida, unde ajung?
‎Pariez pe decorațiile mele ‎că tot acolo unde scotocești tu.
‎Honduras,
‎Costa Rica.
‎Cât mai aproape de Nicaragua.
‎La membrii Contra de aici, adică?
‎Contra, Sandinista...
‎Nu știm care-i diferența. ‎Nici nu prea contează.
‎Cine controlează asta?
‎Controlează?
‎O maimuță la volan controlează ceva?
‎Pe naiba...
‎Dacă vrei să vezi cum conduce o maimuță, ‎pune-ți centura.
‎Și ia urma bananelor.
‎De ce ești mereu ultima ‎care publică sondajele de opinie?
‎New York Times,
‎Chicago Tribune,
‎Philadelphia Inquirer...
‎La naiba, cred că și ‎Revista Liceului ‎Connecticut Lions
‎a publicat sondajele din California ‎înaintea noastră.
‎The Denver Post ‎are un articol ‎în ediția de seară
‎despre strângerea de fonduri ‎a lui Zsa Zsa Gabor.
‎Ești la mai puțin de 3 km.
‎O strângere de fonduri organizată ‎de Zsa Zsa Gabor la Bel Air nu e o știre.
‎Să-ți spun eu o știre? ‎Arme din surplus pentru membrii Contra.
‎Sună promițător în an electoral, nu crezi?
‎Acțiuni violente sprijinite de guvern ‎contra oficialilor nicaragueni?
‎Are teme americane, teme prezidențiale. ‎Asta e știre.
‎Elena, vreau sondajele. Ăsta e rolul tău.
‎Grafice, diagrame, tabele și numere.
‎N-ar trebui să citesc despre sondajele ‎din Orange County
‎în ‎Michigan Gazette.
‎Cui îi pasă de sondajele ‎din Orange County?
‎- ‎Vreau sondajele. ‎- Vorbești serios?
‎Dumnezeule, chiar da.
‎Cowboy-ul încă în funcție ‎are patru ani de dezamăgiri grandioase,
‎dar asta nu se vede în sondaje.
‎- Nu se vede nici... ‎- Ai un apel.
‎...că nu eram pe lista presei, ‎așa că abia am reușit să mă urc în avion.
‎Nu te plătesc pentru editoriale. ‎Știi de ce?
‎Eu sunt editorul.
‎Trimite-mi numerele ‎și lasă povestea tropicală. Ai înțeles?
‎Asigură-te naibii că sunt pe lista aia
‎și-am să-ți trimit căcaturile alea ‎de numere inutile la timp.
‎McMahon.
‎Când a fost asta?
‎E stabilizat?
‎Nu.
‎Nu pot. Voi trimite pe cineva.
‎Nu-mi spune că ai părăsit ‎campania prezidențială.
‎Ce puteam să fac?
‎Nu mai are pe nimeni, ‎nu s-a recăsătorit, n-are alți copii.
‎Pe nimeni, în afară de mine.
‎M-am trezit deodată în avion.
‎Nu am realizat că vin aici ‎decât când am ajuns. Așa că...
‎Fă ce trebuie să faci. ‎Zi-i lui Stewart...
‎Nu-mi pasă, spune-i ce vrei.
‎Sunt în Miami până... Nu știu până când.
‎Îți țin eu locul. Ia-ți weekendul liber.
‎Adună-te cum poți.
‎Hai, Alma,
‎știi c-aș putea scrie despre campanie ‎și în somn, până în noiembrie.
‎Dar acum...
‎Nu pot.
‎Sunt plecată pe termen nelimitat.
‎Nu pari în apele tale.
‎Vin acolo.
‎Nu veni. Dacă nu era inconștient acum, ‎nici nu te-aș fi sunat.
‎N-am mai mâncat de 28 de ore.
‎Vreau doar...
‎Cod violet! Camera 308.
‎La naiba!
‎Scoate-mă de aici!
‎Domnule...
‎Căcănarul de Epperson!
‎- Unde mi-s pantofii? ‎- Tată!
‎- Scoate-mă naibii de aici, vreau să plec. ‎- Tată, e în regulă.
‎- Kitty, trebuie să plec. ‎- E în regulă.
‎- Stai. ‎- Căcănarul de Epperson!
‎Nenorocitul! Mi-a zis că o să-mi dea ‎3 procente din vânzarea de 69.
‎Iar acum îmi spune ‎că-mi dă doar două procente.
‎Nu așa am vorbit.
‎- O să rasolească tot. ‎- Tată.
‎- Îmi trebuia asta, Kitty. ‎- Va fi bine.
‎Kitty...
‎Tată...
‎Sunt Elena.
‎- Ellie. ‎- Da.
‎Ellie.
‎Cineva mă așteaptă.
‎- Trebuie să văd pe cineva. ‎- Ascultă-mă.
‎Nu gândești limpede.
‎Nu ești în stare să faci nimic acum.
‎Vei face o greșeală și te vei răni.
‎Fă-o tu.
‎Ce anume?
‎Ți-am zis.
‎Ți-am spus de afacere.
‎Du-te la Kitty. ‎Kitty Rex.
‎Adică vasul tău?
‎La naiba, Ellie.
‎La naiba!
‎Ce se va întâmpla?
‎Mă ocup eu.
‎Nu e aici.
‎Ești fiică-sa?
‎3.000 ITAL VALMARA 69
‎Nenorocitul! Mi-a zis că o să-mi dea ‎3 procente din vânzarea de 69.
‎Iar acum îmi spune ‎că-mi dă doar două procente.
‎Am o afacere mare în derulare. ‎Cea mai mare.
‎- Despre ce produs e vorba? ‎- Același ca întotdeauna.
‎Nu vă grăbiți, dle McMahon.
‎Îmi puteți spune ‎cine este președintele SUA?
‎Înțeleg jocul.
‎Ar trebui să spun „Herbert Hoover”,
‎iar el mă trimite la ospiciu. Am înțeles.
‎Roata Norocului.
‎Herbert Hoover.
‎Franklin Delano Roosevelt, ‎Harry S. Truman,
‎Dwight David Eisenhower, ‎John Fitzgerald Kennedy.
‎Lyndon Baines Johnson, ‎Richard Milhous Nixon,
‎Gerald și nu mai știu cum, ‎care se împiedica mereu,
‎Jimmy cutare, creștinul,
‎iar cel de acum,
‎cel pe care moșneagul senil ‎n-ar trebui să-l mai știe.
‎Celălalt moșneag senil, Reagan.
‎Excelent, dle McMahon.
‎Meritați premiul întâi.
‎Premiul întâi este externarea.
‎Aduc formularele.
‎Tată, ce naiba?
‎Am pus la cale afacerea asta pe datorii.
‎Acum cinci sau zece ani, ‎n-aș fi procedat așa,
‎ci aș fi făcut-o curat.
‎E deviza mea. ‎Doar cu banul jos, dar asta e altceva.
‎M-am folosit de toate relațiile.
‎Am umflat buzunare de-aici ‎până în Chicago pentru o ultimă afacere.
‎Un milion de dolari în cecuri de călătorie ‎Citibank, bune ca aurul.
‎Știu cum sună, dar e pe bune.
‎Știu ce spun, Ellie. Sunt aici.
‎Vreau să cauți un nume. Max Epperson.
‎Adică E, P, P...
‎Da. Locuiește pe lângă Tampa,
‎dar caută în tot sudul Floridei.
‎E american?
‎Nici nu știu dacă e real.
‎O plată de un milion de dolari.
‎Bineînțeles, ar trebui să dau jumătate ‎gorilelor care m-au promovat, dar...
‎Asta îmi complică situația, Ellie,
‎iar tu vezi în ce situație sunt.
‎Dacă merg mai departe sau nu,
‎deja m-am băgat cu 500 de mii de dolari.
‎Doamne!
‎S-ar putea să-ți trimit niște poze.
‎Elena?
‎Totul e pregătit.
‎Elena, mă auzi?
‎Taică-miu a intrat în niște căcaturi.
‎Te rog, du-te.
‎Vorbește cu omul meu.
‎Mă întâlnesc cu un amic de-al lui mâine.
‎Ai un nume?
‎Nu, dar dacă nu te sun până la ora unu, ‎atunci...
‎Dacă n-aud de tine până la unu, ‎îți însușesc identitatea,
‎scriu articolul de-o să ardă
‎și-ți mulțumesc postum ‎la discursul de Pulitzer.
‎Te iubesc.
‎Știu.
‎Hai, fii tare! Nu poate fi mai rău ‎decât El Salvador.
‎PORTUL DE AGREMENT RICKENBACKER ‎KEY BISCAYNE, FLORIDA
‎Nicăieri în orășelul ăsta frumos
‎nu poți schimba o bancnotă ‎de 1.000 de dolari.
‎Pare că aștepți pe cineva.
‎Pe tine, cred.
‎Pentru început, cum se simte Dick?
‎E nasol să rămâi pe tușă ‎la o așa afacere.
‎Se simte mai bine, ‎am să-i transmit grija ta.
‎Nu face asta, nu e nevoie.
‎Înainte să uit,
‎dacă ai nevoie de ceva,
‎mă suni pe mine întâi.
‎Bine?
‎E cartea mea de vizită.
‎E un număr de pager.
‎De ce aș putea avea nevoie?
‎Multe lucruri, ‎dar să nu ne facem griji acum.
‎Să ne gândim cum încheiem târgul.
‎Ce presupune asta?
‎Vei lua un taxi spre aeroport.
‎Nu conduce singură, ci ia un taxi.
‎La Pan Am Clipper Club, exact la amiază.
‎Ai înțeles? Nu te grăbi, ‎dar nici nu întârzia.
‎Trebuie să ajungi exact la timp.
‎Apoi te duci la recepție
‎și spui că o cauți pe Michelle. ‎Michelle e blonda, nu sud-americana.
‎Cealaltă e Delia, nu mă cunoaște.
‎Apoi, vei spune...
‎Am venit la Gary Barnett.
‎Bineînțeles. Bun venit!
‎Vă invităm să așteptați puțin.
‎Vă pot vedea cardul Clipper Card?
‎- I l-am văzut eu. ‎- Semnați aici, vă rog.
‎Pe aici, doamnă.
‎Cine e Gary Barnett?
‎Nu-ți face griji, va ști cine ești.
‎Încearcă să te integrezi, ‎nu atrage atenția.
‎În regulă. Adică îmi spui că e la noi.
‎Bine, am înțeles.
‎Am venit din San Salvador ‎ca să închei afacerea.
‎Da, pentru că ne pierdem credibilitatea ‎în ochii clientului, pricepi?
‎Dle Lee, 92 de milioane de dolari ‎nu sunt un mizilic.
‎Nu...
‎Dle Lee?
‎Stimați pasageri, vă rugăm ‎să vă îndreptați spre culoarul 4
‎pentru procesarea vizei.
‎Zborul British European Airways 422 ‎către Amsterdam.
‎Mă scuzați, dră.
‎Nu aveți aprobare pentru a fi aici.
‎Michelle a spus...
‎Acesta este un club exclusivist.
‎Va trebui să vă rog să plecați.
‎Pe aici, vă rog.
‎Ai permis să fii remarcată.
‎Remarcată de cine?
‎De cineva care n-ar fi trebuit ‎să te remarce.
‎Ellie, cine e?
‎Știi ce cred? Îți bați joc de mine.
‎Du-te colo, du-te dincolo, ‎vorbește cu cutare, șezi aici.
‎Ca într-un roman prost ‎de capă și spadă,
‎- ...care nu mă amuză. ‎- Ellie?
‎Îi spui îngrijitoarei cu ora ‎să-mi mai aducă un pahar?
‎Și ce dacă?
‎Vinzi niște arme reșapate
‎unor revoluționari de mâna a doua ‎și mă vezi drept portofel?
‎Și ce dacă?
‎Povestea asta s-a mai scris de câteva ori.
‎În ‎Miami Herald, ‎de exemplu.
‎Acum nu mai e decât un microfilm,
‎pur și simplu nu mai ești de interes.
‎Ești un anonim, o anecdotă, ‎nota de subsol a istoriei.
‎Spor la joaca de-a războiul, ‎eu mă întorc la ale mele.
‎Ellie?
‎- Ellie! ‎- Trebuie să mă întind puțin.
‎Dacă alegi să trăiești ‎o viață păcătoasă,
‎n-ar trebui să ceri o răsplată.
‎Fiecare trebuie să aibă dreptul ‎să trăiască și să se comporte cum dorește,
‎fără ca cineva să îi invadeze ‎viața privată.
‎Dar n-ar trebui ca guvernul ‎să recompenseze comportamentul greșit.
‎Dle Fallwell, cu ce ne-a greșit Nicaragua?
‎- Iisuse, ce naiba faci? ‎- Ești... tată!
‎- Ai ieșit afară? ‎- Da.
‎Unde e sora medicală?
‎N-ar trebui să conduci.
‎Vrei să-mi scot dinții ‎și să merg la ospiciu?
‎Vrei un pahar?
‎Am trimis-o acasă.
‎Oricum nu e soră medicală.
‎Doamne Sfinte.
‎M-ai speriat de moarte.
‎Ce-i rahatul ăsta?
‎Dacă te interesează ce fac, ‎după cum ți-am mai spus,
‎dacă lucrurile decurg așa cum ar trebui,
‎voi putea să mă retrag din activitate,
‎o duc pe ‎Kitty Rex ‎dincolo de Largo
‎și rămân acolo la pescuit,
‎lenevind printre canale,
‎culcându-mă cu proaspete văduve...
‎- Tată. ‎- Bineînțeles, nu ăsta era
‎planul inițial pentru distracție,
‎dar oricum e mai bine decât să stau aici
‎așteptând moartea.
‎Așadar,
‎am rezolvat lucrurile cu Sedlow.
‎Nu trebuie decât să te duci acolo mâine
‎și să colectezi plata ‎în numele meu, te rog.
‎Te rog, Ellie.
‎Ellie...
‎Mulțumesc, Doamne!
‎Când ai vorbit ultima dată ‎cu mama ta? Kitty frumușica.
‎Pisicuța.
‎Ar trebui să mă sune mai des.
‎Nu asta era înțelegerea.
‎Dar care e înțelegerea?
‎Mi-ai spus să mă duc, m-am dus.
‎- Parcă m-ai trimis la plimbare. ‎- Așa, și?
‎Nu te cunosc.
‎Dintr-odată, ar trebui să am încredere ‎în tine pentru că te-a trimis bătrânul?
‎Nu așa merge treaba.
‎Și dacă nu-mi place cum merge?
‎Nu-ți place?
‎Să-ți spun ceva.
‎Ce căcat crezi că faci, ‎o recenzie la un restaurant?
‎Nu-ți place...
‎Vezi lăzile astea?
‎Sunt responsabilitatea ta acum.
‎Ai un inventar?
‎Totul e aici, lumea știe ce cumpără.
‎Bine?
‎Dacă cineva îți spune că ceva lipsește,
‎ceea ce nu e cazul,
‎îi trimiți la supt de pulă.
‎Bine?
‎Nu-ți lua ochii de pe toată marfa de aici
‎până când plătesc.
‎Dick a zis un milion ‎în cecuri de călătorie.
‎Cine le aduce? Cine le numără? ‎Tu ce rol ai?
‎Te vei întâlni cu cineva.
‎Asta e tot ce trebuie să știi.
‎Prezintă-te la poarta J
‎la miezul nopții, singură,
‎pregătită să te urci în avion ‎și să închei afacerea.
‎Punct.
‎Scuipi când vorbești.
‎Îți place.
‎De ce-ți iei o geantă cu tine? ‎Nu rămâi acolo.
‎Livrezi marfa, iei plata
‎și te urci în avion. Asta e înțelegerea.
‎- Credeam că ‎Cheers‎ era pe... ‎- Și ia bona de aici!
‎Ne lași puțin?
‎Nu e soră medicală adevărată.
‎Cea care vine dimineața este.
‎Asta e o bonă care-mi fură pantofii.
‎- E în regulă. ‎- Nu lăsa pe nimeni să te fraierească
‎în vreun fel ca să rămâi. Auzi?
‎Dacă cineva îți face probleme, zi-le!
‎Ce să le zic?
‎Zi-le... Drăcia dracului...
‎Ești...
‎Spune-le că vor da socoteală ‎lui Max Epperson,
‎iar apoi mă suni. Promite-mi.
‎- Bine, te sun. ‎- Sună-mă.
‎Îmi amintesc.
‎Presupun că ești pasagera de lux.
‎Clasa întâia.
‎Doar pentru tine.
‎Miroase a Crăciun!
‎Asta înseamnă că ești Crăciunița.
‎Să vedem cine-a fost rău. ‎Deschide una.
‎- Poftim? ‎- Deschide una.
‎Să vedem ce e înăuntru.
‎Deschide-o singur.
‎Nu așa merge treaba.
‎Nu mă grăbesc nicăieri, așa că...
‎depinde de tine.
‎Deschide-o.
‎Colt ArmaLite ‎numero‎ 15.
‎Configurație militară.
‎De unde iei așa ceva?
‎Amortizor în trei trepte, ‎pat din fibră de sticlă,
‎încărcător cu detașare rapidă.
‎Merge.
‎MINE VALMARA
‎Valmara 69.
‎Crăciunițo, e prea mult!
‎Cavalere, cavalere ‎Unde hoinărești?
‎Cavalere, cavalere ‎Departe de casă.
‎„Ia pușca și pleacă” ‎Asta îți e soarta.
‎Încheiem odată?
‎Cavaler fără armură ‎Într-un ținut barbar
‎Și-a lui cumplită armă ‎Adulmecă-n vânt
‎Asta e viața de mercenar.
‎Prea mult Crăciun!
‎Distanță fatală maximă, 20 de metri.
‎E în regulă?
‎Bine. Să terminăm.
‎- Da, am terminat, mulțumesc. ‎- Nu!
‎Cum te cheamă?
‎Eu nu te-am întrebat cum te cheamă.
‎Nu e nevoie să știi.
‎Cineva trebuia să mă plătească.
‎Baftă!
‎Asta e plata?
‎Zbor jos și aduc avionul înapoi. ‎Asta e treaba mea.
‎Asta e plata?
‎- Ai ce-ți trebuie? ‎- Căcat!
‎Se pare c-ai fost potcovită.
‎Atunci, și tu. Nu plecăm.
‎Ți-am spus deja, ‎zbor jos și duc avionul înapoi.
‎Nu am grijă nici de marfă, ‎nici de pasageri. Decolăm în două minute.
‎Trebuia să mă plătești.
‎Și cine a uitat să-mi spună asta?
‎Dacă nu sunt plătită și nu mă întorc,
‎își vor pune întrebări.
‎Cine anume?
‎Cred că știi cine.
‎Dă-mi un nume.
‎Epperson.
‎Max Epperson?
‎Ce facem aici? Luăm plata?
‎Tu nu faci nimic.
‎Iar ce fac eu nu te privește.
‎Dacă întreabă cineva, ‎spune că îl aștepți pe Jones.
‎Vă pot fotografia?
‎Foarte frumos.
‎Bine. Mulțumesc.
‎Mână vitele prin spărtura gardului.
‎Și din moment ce tu ai adus-o la gard,
‎ai face bine să rezolvi.
‎Ce faci?
‎Cum te cheamă?
‎Îți faci prieteni?
‎Pasează!
‎Jones, nu ne-o prezinți pe domnișoara?
‎Tu ești singura domnișoară de aici.
‎Ai mai lucrat cu Epperson?
‎Bineînțeles.
‎Și totul a mers bine, nu-i așa?
‎Da.
‎Eu n-am auzit asta.
‎Fac conversație, atâta tot.
‎Cine te-a trimis?
‎Nimeni. Pe tine cine te-a trimis?
‎Poate ar trebui să facem o oprire.
‎Putem continua.
‎O oprire ar prinde bine.
‎Condu, te rog.
‎O oprire ne-ar prinde bine amândurora.
‎Epperson mă așteaptă în San Jose ‎cât mai repede.
‎Crezi că-i pasă cuiva că tu ești aici?
‎Sunt convins că n-ai spui nimănui ‎unde te duci.
‎Strict secret?
‎Să vedem lucrurile așa cum sunt.
‎În primul rând,
‎nu te-ai îmbarcat la plecare.
‎În al doilea rând,
‎n-ai ce găsi aici.
‎Nimic nici pe pista de decolare, ‎nici în San Jose, să fim sinceri.
‎În al treilea rând...
‎Ce pizda mă-sii?
‎Ieși din mașină, ‎fără să încerci vreo prostie.
‎Știi cum s-o folosești, împopoțonato?
‎Mișcă-te dincolo.
‎Bine.
‎Ieși din mașină.
‎Haide.
‎Ieși din mașină.
‎Închide ușa.
‎Îndepărtează-te.
‎Crezi c-ai să ajungi departe?
‎Ai să fii surprins.
‎HOTEL COLONIAL
‎Alma, eu sunt.
‎Zi-mi ce ai aflat de Epperson.
‎E cinci dimineața.
‎Ai ceva despre el în Managua?
‎Căcat...
‎Nu mă așteptam la un test.
‎Are vreo legătură
‎- ...cu Costa Rica? E american... ‎- ‎Nu, ascultă...
‎N-am găsit nimic
‎despre nimeni cu numele Max Epperson. ‎Nimic.
‎Ca și cum n-ar exista.
‎E posibil ca tatăl tău ‎să fi înțeles greșit?
‎Nu, Jones știa numele. ‎L-am folosit ca să...
‎Cine e Jones?
‎Ce s-a întâmplat? Unde ești?
‎Avionul a aterizat undeva în Nicaragua.
‎De acolo am condus șapte ore...
‎Ai condus? Unde ești acum?
‎San Jose. Sunt în Costa Rica.
‎Transportul a fost uriaș.
‎Mine antipersonal, arme de asalt.
‎Dar înapoi în Nord nu trimit bani, ‎ci cocaină.
‎Iar asta e finanțare pentru altceva.
‎Și tipul ăsta, Jones,
‎cred că e membru Sandinista.
‎Joacă în ambele tabere. ‎N-are niciun sens.
‎Știu.
‎Știu că m-am pripit să rămân, ‎dar vreau să continui pe firul ăsta.
‎Dick nu știa nimic de asta.
‎Dacă mă întorceam, ‎lucrurile s-ar fi stins.
‎Îți trimit ce mai am când pot.
‎Ascultă,
‎am găsit ceva. ‎Un freelancer din Miami
‎a găsit ceva când căuta ‎informații despre Epperson.
‎Un tip pe nume Bob Weir.
‎Dick nu mi-a zis niciodată de el.
‎Se pare că acest Bob Weir are talentul ‎de-a apărea în situații interesante.
‎De exemplu, era în Guatemala ‎când Arbenz a fost dat jos de la putere.
‎A fost în Managua ‎când Somoza a pățit la fel.
‎Și îți amintești de San Salvador?
‎Atacul de la centrul de presă?
‎Editorul șef și alți cinci jurnaliști ‎au fost asasinați.
‎Și ghici cine a fost ultimul ‎care a intrat pe ușă?
‎Așadar, Weir e agent CIA?
‎Poate fi agent, ‎poate fi o sursă de încredere.
‎Nu știe nimeni.
‎Nimeni nu știe nimic despre el.
‎Și e foarte scump la vedere.
‎Tot ce știm este că, atunci când apare,
‎de obicei ceva se termină, ‎nu începe.
‎Și ghici al cui nume ‎a apărut în Costa Rica?
‎Nu e rău pentru un test ‎la cinci dimineața, Guerrero.
‎Voi fi atentă.
‎Poți să iei legătura cu Dick?
‎- Spune-i că mă întorc mâine. ‎- Bine.
‎Mulțumesc.
‎Și pașaportul, vă rog.
‎Trebuie să fac o copie.
‎Mulțumesc.
‎Bine. Poftiți cheile.
‎Am terminat.
‎Menajera.
‎Mână vitele prin spărtura gardului.
‎Dacă întreabă cineva, ‎spune că îl aștepți pe Jones.
‎Tocmai l-ai ratat ‎pe partenerul meu, Epperson.
‎N-am găsit nimic despre nimeni ‎cu numele Max Epperson. Nimic.
‎E posibil ca tatăl tău ‎să fi înțeles greșit?
‎Alo?
‎Ești acolo?
‎Alo?
‎Înțeleg, nu vrei să vorbești.
‎Cum m-ai găsit?
‎Nu erai în avion, așa că unde puteai fi?
‎O femeie albă ‎în mijlocul orașului San Jose,
‎în miezul nopții, ‎cu doar două hoteluri în oraș...
‎Nu trebuie să fii mare detectiv ‎ca să te prinzi.
‎Scumpo, liniștește-te, ‎ești mai ceva ca taică-tu.
‎Vreau să te întreb ceva.
‎Spune-mi ceva întâi.
‎Cine era cel care a preluat marfa ‎în Florida?
‎Pentru că nu erau cecuri de călătorie.
‎Știu că nu faci asta singur.
‎Liniștește-te, McMahon.
‎Fă doi pași în spate.
‎Banii sunt în mișcare, bine?
‎Nu e ca și cum ai cumpăra înghețată.
‎E nevoie de documente.
‎Du-te-n mă-ta, Barry! ‎Ăștia nu se ocupă de documente.
‎Dar știi cine se ocupă de asta?
‎Oaspeți neinvitați cu uniforme ‎de trupe antidrog.
‎Care spuneai că e adresa?
‎Atelierul auto fără nicio cheie?
‎Strada 17, nr 1665, Southwest. ‎Ții deschis până târziu, nu?
‎Nu eu iau deciziile aici.
‎Vreau ce i se datorează tatălui meu.
‎Și un bilet de avion pentru mâine.
‎Rămâi în cameră.
‎Cineva te va contacta.
‎Trebuie să ne gândim la alternative.
‎Creezi un context propice ‎pentru democrație
‎și poate te murdărești puțin
‎sau te retragi și-i lași ‎pe ceilalți să dicteze.
‎Ceilalți fiind,
‎în acest caz, Sandinista?
‎Ceilalți fiind socialiștii.
‎Comuniști deghizați, cum se zice.
‎Așadar,
‎din câte știți,
‎este adevărat
‎că anumite avioane,
‎anumite zboruri umanitare nedeclarate,
‎decolează pe ascuns ‎dintr-un oraș sudic,
‎transportând marfă neinspectată,
‎cu destinația San Jose?
‎Avioane care, bineînțeles,
‎nu aterizează
‎în San Jose și zboară la joasă altitudine,
‎cu scopul de a livra arme ‎așa-ziselor forțe Contra.
‎Nu.
‎Astfel de zboruri nu există.
‎Sau, dacă astfel de zboruri ar exista,
‎s-ar întâmpla fără ca agențiile noastre ‎de informații să știe.
‎Care e răspunsul?
‎Există sau nu există?
‎Nu urmărim astfel de activități.
‎E posibil ca cineva din administrație ‎să aibă un interes în zonă?
‎E de la sine înțeles că avem interese.
‎Mulțumesc că m-ați primit atât de repede.
‎Apreciez amabilitatea.
‎Nu, plătesc eu.
‎Trăiască emanciparea femeilor!
‎Vă pot cita drept sursă apropiată ‎de Casa Albă?
‎Nu. Mulțumesc.
‎BILET DE ÎMBARCARE ‎CĂTRE: ST. JOHN, ANTIGUA
‎Totul a fost în regulă?
‎Taxi, doamnă?
‎Da.
‎Mulțumesc.
‎Și pașaportul, vă rog.
‎Rămâi în cameră. ‎Cineva te va contacta.
‎Crezi c-o să ajungi departe?
‎Următorul, vă rog.
‎Înainte, vă rog.
‎Scopul vizitei în Costa Rica?
‎Vacanță.
‎Pentru cât timp?
‎Acum două zile am venit.
‎Agenția a spus că nu-mi trebuie pașaport, ‎dar mi l-am luat.
‎Mi-au dat și un card de turist, ‎l-am lăsat la agent.
‎Domnișoară!
‎Dră, v-ați uitat geanta.
‎Ba nu.
‎- Ba da, geanta. ‎- Ba nu.
‎Mă confundați, nu e a mea.
‎- Luați-o. ‎- Nu!
‎- Nu e a mea. ‎- Ba da!
‎- Nu e geanta mea! ‎- Dă-o încoace.
‎Are etichetă de bagaje.
‎Numele meu e Meyer.
‎Are etichetă.
‎- E geanta dvs. ‎- Ba nu.
‎Dick McMahon.
‎Da, nu e geanta mea. Eu sunt Elise Meyer.
‎Dl McMahon nu mai e aici.
‎Starea i s-a înrăutățit.
‎Cum adică i s-a înrăutățit?
‎A fost dus la spital.
‎Poftim?
‎Unde era asistenta de noapte?
‎Cineva trebuia să-l supravegheze.
‎- Supravegherea a fost anulată. ‎- De cine?
‎De către fiica lui.
‎E o greșeală la mijloc.
‎Ascultă-mă.
‎La ce spital a fost dus?
‎- Sunteți rudă? ‎- Da.
‎- Numele și relația. ‎- Sunt fiica vitregă.
‎Nu văd nimic pe listă.
‎Spune-mi la ce spital l-au dus.
‎„Treat Austin Morrison, ‎ambasador,
‎Administrarea Afacerilor ‎la Universitatea California.
‎Absolvent al Colegiului Național ‎de Război.
‎Sublocotenent în Armata SUA.
‎Căsătorit.
‎Treat Austin Morrison, singurul băiat ‎al familiei, iar după sinuciderea surorii,
‎singurul copil al unor părinți ‎din clasa muncitoare.
‎Căsătorit cu Diane Waring.
‎Văduv.
‎Văduv tânăr.
‎Cel care avea să devină
‎americanul potrivit la momentul potrivit, ‎în cele mai fierbinți zone ale lumii!”
‎Depinde doar de unde preferi ‎să începem povestea.
‎Ai vreo preferință?
‎Mulți oameni au o satisfacție misterioasă
‎cugetând la lucruri care s-au întâmplat
‎acum 40-45 de ani.
‎Povești triste despre copii ‎neînțeleși de mame
‎sau umiliți la școală.
‎Dar eu n-am văzut niciodată vreun folos ‎în asta.
‎Nu că ar fi ceva rău.
‎Nu cred că e o formă de a te complăcea,
‎sau de a-ți plânge de milă.
‎Doar că nu-mi permit.
‎Așa că n-o fac.
‎Nu contează unde începe.
‎Ai dreptate.
‎Ce contează
‎e ce se întâmplă mai departe.
‎Cum sună următorul rând?
‎Niciun rând. Berquist vrea totul șters.
‎Berquist este...
‎un om cu năzuințe de legislator.
‎În cel mai bun caz, poate spera ‎la Camera Reprezentanților.
‎Nu la Senat, fiindcă nu-l agreează nimeni.
‎Așa că va fi doar unul din 435.
‎Dar tu...
‎Ție îți priește puterea executivă, Treat.
‎În acest birou ‎sau unul asemănător, dar mai mare,
‎asta cred.
‎Nu te pune în calea lui Berquist.
‎Dacă nu îți este de folos.
‎Dar cred că micul proiect al lui Berkie
‎îți va folosi într-un mod ‎pe care nu l-ai anticipat.
‎Lasă-l să-și murdărească mâinile.
‎- Ținta lui e una din 435. ‎- ‎Foarte bine.
‎Ținta ta e una singură.
‎Dar nu uita...
‎Tu, eu, Berquist...
‎Toți mâncăm aceeași tocană.
‎Dar te îndestulezi mai bine
‎dacă ai o lingură.
‎Iei totul de pe margine
‎și nu lași nimic în urmă.
‎Absolut nimic.
‎La ce hotel v-ați cazat?
‎Hotel?
‎Da. Ramada,
‎- ...Royale Carribe, InterCon? ‎- Ramada.
‎Înainte aveam o viață adevărată.
‎Nu sunt obligată să-mi placă ‎doar pentru că sunt fiica ta.
‎- Cat... ‎- ‎Nu.
‎Ce aveai în Malibu, dar nu ai acum?
‎Aș deschide ușa și aș ajunge pe plajă,
‎în Jacuzzi sau pe terenul de tenis.
‎Altceva?
‎Cele trei mașini. Aveam trei mașini.
‎Bine.
‎Un Jacuzzi, un teren de tenis și trei ‎mașini. Asta numești viață adevărată?
‎Nu.
‎Îmi pare rău, draga mea. ‎Nu asta am vrut să...
‎Tată! Aveam un tată atunci, mulțumesc.
‎BUN VENIT LA U.S. AMBASSADOR
‎LA MULȚI ANI DE 4 IULIE!
‎Sunt Elena McMahon, am sunat mai devreme.
‎Nuci de cocos proaspete!
‎MCMAHON RICHARD, 64 DE ANI ‎DECEDAT SUB ÎNGRIJIREA MEDICULUI
‎Ecuson cu nume?
‎Ecuson? La mulți ani de 4 iulie!
‎Mâine e prea târziu.
‎Vreau să vorbesc acum.
‎Îmi trebuie pașaportul ‎ca să mă întorc în SUA.
‎Îmi pare rău, dar tot personalul ‎participă la picnicul de 4 iulie.
‎Care are loc aici, nu-i așa?
‎- Da. ‎- Deci pot vorbi cu cineva.
‎Dnă, nu s-au făcut programări azi.
‎Dar nu-mi trebuie programare ‎pentru a vorbi cu cineva la picnic, nu?
‎Teoretic, așa e. Dar nu vă pot lăsa ‎să intrați fără pașaport.
‎Bine.
‎Cu ce vă pot servi?
‎Early Times cu apă minerală.
‎Tocmai plecam.
‎E prea târziu.
‎Asta ți-e ultima masă?
‎Mulțumesc.
‎Ai citit știrile azi?
‎Interesant articol despre o femeie ‎pe care nu pare s-o cunoască nimeni.
‎A părăsit țara ilegal, ‎a stat puțin la un hotel din San Jose,
‎are pașaport fals, a trecut ‎de Biroul de Imigrări din Antigua.
‎Fascinant.
‎Ești pregătit să declari toate astea ‎oficial, dle Morrison?
‎Le-am declarat deja.
‎Unei reportere ‎pe nume Guerrero, de la ‎Atlantic Post.
‎Ai legături.
‎Omul meu obișnuit ‎n-a fost disponibil, dar...
‎E normal pentru tine ‎să fii cu un pas în urmă?
‎Să aștepți ca cineva ca mine ‎să fie la ananghie,
‎să-l strângi puțin cu ușa,
‎pentru ca totul să necesite ‎o rezolvare urgentă?
‎Ceva în care să-ți poți înfige ‎dinții bine ascuțiți,
‎în timp ce secretara îți preia apelurile?
‎Se poate.
‎Dar, dacă ar fi să alegi pe cineva ‎de renume căruia să-i divulgi informații,
‎nu te-ai alege pe tine?
‎O reporteră din Pennsylvania ‎cu busolă morală,
‎capabilă să părăsească turneul electoral
‎pentru a livra arme și muniție ‎în America de Sud?
‎Așa ceva merită citit.
‎Crezi?
‎Nu știam că semi-spionii citesc.
‎N-a fost foarte înțelept ‎să te prezinți la ambasadă.
‎Într-o lume perfectă, ‎am face doar alegeri perfecte.
‎În lumea adevărată, ‎facem alegeri adevărate.
‎Nu e un joc cu sumă nulă.
‎Nu asta a fost tema ‎prezentării tale de anul trecut
‎la Comitetul de Relații Internaționale?
‎Tu ai scris despre asta?
‎Am scris despre multe lucruri interesante ‎înainte să se închidă biroul
‎și să fiu trimisă să urmăresc ‎un circ ambulant,
‎scriind despre propaganda albilor, ‎plină de căcat de elefant.
‎Sună corect.
‎Hai să...
‎vorbim despre alte evenimente interesante.
‎Dick McMahon e tatăl meu.
‎I-am luat locul într-un avion fantomă, ‎decolat de la Fort Lauderdale pe 29 iunie.
‎La ora 01:20 dimineața.
‎Un Lockheed burtos,
‎plin cu destule arme, gloanțe, mine ‎și explozibili pentru a cuceri Managua.
‎Am fost total descoperită.
‎Fără plată.
‎Fără protecție. Fără plan.
‎Doar un joc la care nu am fost lăsată ‎să particip.
‎Un război secret.
‎Acum am un pașaport murdar ‎și nicio cale de-a mă întoarce acasă.
‎Știu asta.
‎Dar nu știu de ce încă mai ești aici.
‎Am venit pentru bani. ‎Am stat pentru articol.
‎Bună încercare.
‎Am venit pentru tatăl meu, ‎am rămas pentru poveste.
‎Ești mai aproape.
‎Bine.
‎Nu știu de ce am venit.
‎Dar am rămas...
‎Am rămas fiindcă îmi pierdeam claritatea.
‎Simt că se întâmplă iar.
‎Și simțeam...
‎că pierd legătura cu fiica mea, Catherine.
‎Și știam că...
‎dacă m-aș retrage din povestea asta,
‎m-aș retrage cu totul, din toate.
‎Aș renunța la tot.
‎Tot ce vreau să știu...
‎este ce faci aici.
‎Care e rolul tău?
‎Nu cumva...
‎să agiți apele?
‎Am crezut că tu ești.
‎Am crezut că tu ești ‎cel trimis să mă omoare.
‎Eram pregătită.
‎Diane avea o cicatrice asemănătoare.
‎Apoi s-a dus.
‎„Privirea largă, prin spumă de mare...”
‎Și încă ceva...
‎„Galioane de avânt caraib...”
‎Și încă ceva...
‎„Privirea largă, prin spumă de mare, ‎a focii către paradis”
‎Diane adora poezia.
‎Alcestis.
‎Întoarsă din tuneluri, ‎dar pe jumătate îndrăgostită de moarte.
‎Mâine.
‎Mâine ce?
‎Mâine plecăm.
‎LA MULȚI ANI, AMERICA!
‎- Haide. ‎- Ce?
‎- Dă-mi-o. ‎- Nu.
‎- E a doua oară când se întâmplă. ‎- Dă-o înapoi.
‎Haide...
‎- Da. ‎- Nu.
‎- Stai...
‎Pot vinde asta?
‎- Nu, nu poți. ‎- Ți-am spus să pleci.
‎Chalatenango.
‎Incredibil.
‎Măcar la vampiri, ‎dacă le înfigi țepușa prin inimă,
‎- ...ăia chiar mor. ‎- Hei.
‎- Am plecat. ‎- Bine.
‎- Seară bună. ‎- La fel.
‎Vii mâine?
‎- Nu. ‎- Dă-mi-o înapoi.
‎Hei!
‎Elena!
‎Oaspeții sunt sfătuiți ‎să rămână în camere până la noi indicații.
‎Conaționalii tăi nu sunt de partea ta. ‎Nu mai ai motive să fii aici.
‎Dar tu nu-mi poți spune cine ești ‎și de unde știi toate astea.
‎Cred că și-au spus povestea ‎cu gloanțele, nu?
‎La o parte!
‎Faceți loc!
‎La o parte, frățioare!
‎Faceți loc!
‎Nu vezi?
‎I-au oferit tatălui tău ‎o recompensă care să-l atragă aici.
‎O plată magică de un milion de dolari.
‎E un moș pe jumătate senil, ‎într-o lume nebună.
‎- Ba nu e... ‎- E un om
‎cu o reputație bine-meritată
‎de a nu-i păsa unde-i ajunge marfa.
‎Așadar, a fost foarte ușor ‎să fie ademenit
‎la capătul murdar al afacerii ăsteia.
‎„Traficant de arme mort ‎într-un atac terorist din Caraibe.”
‎Și ce dacă?
‎Cine i-ar duce dorul?
‎Cui i-ar păsa?
‎Ție?
‎Caz închis.
‎Rezolvat și terminat.
‎Dar tu...
‎Tu, Elena,
‎ai apărut în locul lui.
‎Și cazul tot trebuie închis.
‎Toate micile piese
‎și bucățele sunt adunate ‎în arhivă, pentru a fi apoi uitate.
‎Iar numele tău e ultimul de pe listă.
‎Pașaportul...
‎Singurul scop al pașaportului ‎a fost să te țină în joc.
‎Puteai să te fi urcat într-un avion ‎și să pleci.
‎Pașaportul nu era valid ‎pentru reintrarea în Statele Unite,
‎așa că ai fi fost reținută.
‎Salvată, mai degrabă, de autorități.
‎Un motiv în plus ca să fi plecat.
‎Dar nu...
‎Tu ești încă aici.
‎Mi-a mai rămas doar povestea, recunosc.
‎Știi cine...
‎cine au fost victimele nedocumentate ‎ale războiului din Vietnam?
‎Reporterii...
‎care n-au putut trece peste ce-au văzut.
‎Jones!
‎Liber!
‎Poți rămâne aici.
‎E un telefon vizavi de piață.
‎O zi, poate două.
‎Am să caut o barcă ‎la camarazii mei.
‎Trebuie să scapi și tu, ‎nu doar povestea.
‎Guerrero.
‎- Eu sunt. ‎- ‎Elena?
‎Sună-l pe Wynn, tatăl lui Catherine.
‎Imediat după ce închid.
‎Spune-i să se ducă s-o ia ‎pe Catherine de la școală.
‎Să nu trimită pe nimeni.
‎Să se ducă personal.
‎Și spune-i să o țină la el ‎până mă întorc.
‎Am înțeles. Ellie...
‎Dick a murit.
‎Știu.
‎L-au mutat după ce-ai plecat. ‎Nu m-au lăsat să-l văd la spital.
‎Apoi nu am știut dacă să te contactez, ‎mă temeam că te deconspir.
‎Îmi pare rău, Elena. Ascultă...
‎Sursele mele îmi spun că acolo a ajuns ‎un ofițer de informații francez,
‎care investighează același lucru.
‎Nu-i știu numele încă,
‎dar ar putea să-ți acorde o viză specială ‎cu care să te scoată de acolo.
‎Oamenii ăștia se mișcă tot mai repede.
‎Tentativa de asasinat de la InterCon...
‎- Eram acolo. ‎- Știu.
‎Aici, suntem călare pe subiect. ‎Ar trebui să fii în siguranță deocamdată.
‎Măresc prezența militară.
‎Armata era deja acolo ‎înainte de tentativă.
‎Știau ce urmează.
‎Iar eu trebuia să fiu acolo.
‎Doi iepuri cu o singură piatră. ‎Caz închis.
‎Poftim?
‎Data de pe pașaportul meu fals ‎e ziua în care a murit Dick.
‎Liniștește-te.
‎Rămâi unde ești deocamdată.
‎„Traficant de arme mort ‎într-un atac terorist.”
‎Dar ai apărut tu.
‎Alo, Elena?
‎Elena?
‎Elena!
‎Vreau să îți spun două lucruri.
‎În primul rând, vreau să-ți spun ‎că te poți întoarce la Malibu.
‎Tatăl tău va veni să te ia.
‎Pleci doar cu tatăl tău, ai înțeles?
‎Al doilea lucru pe care vreau să-l știi...
‎este că te iubesc.
‎Uneori ne certăm pe diverse subiecte,
‎dar cred că știi
‎că te cert doar pentru că vreau ‎să ai o viață liniștită și fericită.
‎Nu vreau să-ți irosești timpul.
‎Sau talentul.
‎Să nu lași pe nimeni să îți spună ‎cum ar trebui să fii.
‎Știu că dai din cap.
‎Te iubesc enorm. Ești pisicuța mea.
‎Așa.
‎Totul e pregătit. Te va lua o mașină.
‎Pe șofer îl cheamă Paul, te așteaptă.
‎Nu te va căuta nimeni acolo.
‎Am lucrat cu consulatul, ‎te vom scoate în următoarele zile.
‎Dacă se întâmplă ceva, nu veni la mine. ‎E prea periculos pentru tine.
‎Vin eu la tine. Bine?
‎Vă pot ajuta?
‎Bună ziua.
‎Sunt Elise Meyer.
‎HOTEL SURFRIDER
‎Elise Meyer din Miami, ‎cea cu multiple recomandări?
‎Urcă aici. Hai să începem.
‎De ce să stai undeva în centru, ‎cu niște răcani înflăcărați,
‎în loc să stai chiar la marginea raiului?
‎Treaba nu e deloc complicată.
‎În fiecare zi, la 10 fix,
‎fără excepție,
‎cumpără fructe de la Piața Heritage.
‎Le pot cumpăra de mai aproape.
‎Ba nu, de la Piața Heritage. Mulțumesc.
‎Guava de la standul de lângă intrare.
‎Și cumpără ziare de la femeia micuță ‎de la două străzi de-aici.
‎Ia-le pe toate.
‎Îmi place să mă informez.
‎Iar când vin oaspeții, ‎trebuie să fim pregătiți.
‎Și...
‎Avem bucătăreasă. Evalina.
‎Vine zilnic la cinci
‎și face cina, ‎așa că nu trebuie să-ți faci griji.
‎Dar, știi tu, poți aranja una, alta.
‎Pot curăța scaunele.
‎Au spus că ești isteață.
‎Recunoști piesa?
‎Gary Geld, compozitor. Peter Udell ‎și Ossie Davis au scris cartea.
‎E savuroasă.
‎Versiunea lui Melba Moore ‎a fost preferata mea.
‎Melba Moore e subevaluată de critici ‎într-un mod nepermis.
‎Fără critici.
‎Toate astea ar trebui ‎să dureze până la două după-amiaza.
‎Și fără scurtături.
‎După care, ai ziua doar pentru tine.
‎Nu e frumos?
‎Ce-ar putea fi mai frumos?
‎Ia-ți liber azi.
‎Acomodează-te.
‎Și fii cumpătată ‎cu generatorul de curent.
‎Avem nevoie de becuri, dar nu zilnic.
‎Fac alimentarea cu carburant ‎o dată pe săptămână, vreau să rămână așa.
‎Elise, happy hour!
‎Vin.
‎Happy hour!
‎A fost complicat.
‎Aș putea să-ți spun povești.
‎Nu dau niciun nume, dar...
‎dacă ți-aș spune numele,
‎i-ai recunoaște pe toți.
‎Apoi a urmat Haiti,
‎unde mi-a plăcut la nebunie.
‎Acolo eram mai mereu singur, bineînțeles.
‎Un om de societate.
‎Am avut prima
‎și, din câte știu,
‎singura baie publică gay de primă clasă ‎din Port-au-Prince.
‎Și, încă o dată, fără nume,
‎dar clienții mei erau ‎jucători majori de pe Wall Street,
‎crema cremei din lumea filmului,
‎dar și agenți guvernamentali ‎și din administrație. Nume mari.
‎Din toate locurile...
‎Simt că acela
‎ar fi putut fi locul meu special.
‎Dar m-am speriat când am început ‎să găsesc găini moarte la poartă.
‎Nu sunt eu cel mai ager la minte,
‎dar când văd găini moarte la poartă,
‎știu ce înseamnă.
‎Pricep aluziile.
‎Fără pui.
‎Fără voodoo.
‎Fără Port-au-Prince,
‎așa că am ajuns aici.
‎Bob m-a ajutat.
‎Aveam o afacere grozavă.
‎Aveam toate camerele ocupate ‎în fiecare weekend.
‎Și o vreme am avut o înțelegere grozavă ‎cu europenii.
‎Dar după câteva lovituri de stat ‎și atentate,
‎au apărut consecințe și asupra turiștilor.
‎Și după câteva avertismente din partea ‎Departamentului de Stat, iată-ne aici.
‎De ce ai rămas?
‎De ce ești încă aici?
‎Aș putea să te întreb același lucru.
‎Eu am rămas
‎pentru că am o toleranță
‎extrem de ridicată la plăcere.
‎Spune-i Evelinei să pună masa ‎pentru trei diseară.
‎Vine prietenul meu.
‎Cine?
‎Prietenul meu, cel de care ți-am povestit.
‎Bob?
‎Nu.
‎Celălalt prieten.
‎Fii drăguță și reumple carafa.
‎E clar că gradul de ocupare ‎nu e unul care să mă bucure acum
‎Dar cunosc oameni care te pot ajuta, ‎ascultă-mă.
‎Oameni pe care i-am întâlnit demult.
‎Le ofer o cameră
‎și îi las s-o umple cu ce vor ei.
‎Punci de rom?
‎Las-o aici, pe margine, Elena.
‎Mută marfa unde vrei, ce-mi pasă?
‎Dar include-mă în afacere.
‎Dă-mi ceva praf columbian ‎din când în când și sunt mulțumit.
‎Am mai făcut asta, ți-am zis...
‎...în trecut.
‎Îți pot garanta viitorul.
‎Elise!
‎Futu-i!
‎Evelina!
‎Șterge scaunele, Elise.
‎Dacă se întâmplă ceva, nu veni la mine. ‎E prea periculos.
‎Vin eu la tine.
‎Ea știe ceva?
‎I-ai spus vreodată ceva?
‎Bineînțeles că nu.
‎N-alege calea dificilă.
‎Poți să mâni vitele ‎prin spărtura din gard.
‎...să mâni vitele prin spărtura din gard.
‎Tocmai l-ai ratat pe partenerul meu. ‎Îl cunoști, Epperson.
‎- Nu îl cunosc. ‎- Ba da, îl știi.
‎Maxie,
‎mai lasă grătarul și vino să mănânci.
‎Bună, Ellie.
‎Scânteile nu te ard,
‎pentru că sunt reci.
‎Epperson. Ca și cum n-ar exista.
‎Am găsit un nume, Bob Weir.
‎Bob m-a ajutat.
‎Știm că, atunci când apare,
‎de obicei ceva se termină, nu începe.
‎Elise?
‎Tu ești?
‎Se întoarce mai târziu.
‎E acolo.
‎Bob Weir.
‎Futu-i mă-sa! Intră.
‎Dincolo de oceanul
‎plin de sare și înțesat de pești.
‎Ce crezi că e acolo?
‎Cred că nu e nimic, de fapt.
‎Avionul va fi acolo la 8 dimineața.
‎O mașină nemarcată te va conduce. ‎E a noastră, vei fi în siguranță.
‎Eu mai rămân câteva zile, ‎să se calmeze lucrurile.
‎Zise agentul secret, ‎în timp ce se avântă în flăcări.
‎Acest ‎Easy Rider ‎al geopoliticii,
‎prea măreț pentru ochii presei.
‎Încetează. Ești o reporteră veritabilă.
‎Știi să învârți un subiect.
‎Ne întâlnim în golfulețul ‎de la Surfrider la 6:00.
‎Să ai notițele și filmul cu tine.
‎Altfel, totul e degeaba.
‎Sau poate crezi că le-au găsit deja ‎și e prea târziu.
‎Nu, le-am ascuns.
‎Bine.
‎Mă întorc acasă înainte să înceapă școala.
‎Acasă, unde?
‎Oriunde vrei tu, Cat.
‎Te sun mâine, înainte de îmbarcare.
‎Mâine, când?
‎În jur de ora 3.
‎Voi fi acolo.
‎Promiți?
‎Da.
‎Promit.
‎Te voi aștepta.
‎...pentru a efectua un apel, ‎închideți și încercați din nou.
‎Dacă aveți nevoie de ajutor, ‎închideți și sunați la operatorul dvs.
‎Recent s-au întâmplat ‎lucruri cutremurătoare.
‎În primul rând, am vrut să știu cine.
‎Cine a ales banii în locul vieții?
‎Oțelul și plumbul ‎în locul sângelui și sufletului.
‎Cine era propovăduitorul războiului?
‎Cine era profitorul?
‎Cine erau cei cu inimă de gheață ‎și fără de suflet?
‎Elena.
‎În al doilea rând...
‎Am vrut să aflu de ce.
‎Mâine.
‎Ce e mâine?
‎Mâine plecăm.
‎Suspecta s-a îndreptat spre mine,
‎a scos un pistol
‎și m-a împușcat în umăr.
‎Am tras și eu spre ea...
‎și am omorât-o.
‎Cred că...
‎Cred că știa că a fost prinsă.
‎Crezi că ai pregătit totul.
‎Apoi afli că toată pregătirea ta ‎nu face doi bani.
‎Lucrurile s-au confirmat, ‎dar asta n-o va aduce înapoi.
‎Elise Meyer.
‎Elena Janklow. Elena McMahon.
‎Asasină, după toate probele.
‎Reporteră.
‎Americană.
‎Mamă. Fiică.
‎Simpatizantă Sandinista.
‎Din păcate,
‎încercarea noastră de a o prinde...
‎Pe aici, vă rog.
‎...a eșuat.
‎Unii ar spune ‎că încă aștepta să fie plătită.
‎Alții ar spune ‎că s-a jucat cu focul și s-a ars.
‎Eu cred că Elena McMahon ‎s-a jucat cu focul.
‎S-a aventurat mai mult decât trebuia.
‎CIA ȘI DEPARTAMENTUL DE STAT, ‎IMPLICATE ÎN TRAFIC DE ARME ȘI DROGURI
‎DE ELENA MCMAHON ȘI ALMA GUERRERO
‎Cred că a realizat ce i s-a înscenat
‎doar din momentul
‎în care l-a prins pe Morrison mințind
‎și până când el a apăsat pe trăgaci.
‎De ce a făcut-o?
‎Nu am răspuns ‎la o asemenea tragedie.
‎Adevărul este că a fost un final urât.
‎Ultimul final pe care și l-ar dori cineva.
‎Recent s-au întâmplat ‎lucruri cutremurătoare.
‎Dar ne mișcam rapid.
‎Călătoream fără bagaje.
‎Eram mai tineri.
‎Eram mai tânără.
‎„Facem parte din ciorna ‎pe care se scrie istoria”, așa spuneam.
‎Nota de subsol a istoriei.
‎Și totuși,
‎chiar și așa...
‎BAZAT PE ROMANUL ‎THE LAST THING HE WANTED ‎DE JOAN DIDION