‫הייתי במצב הזה בעבר.‬
‫שוב ושוב. ובכל פעם, אותה השאלה.‬
‫זהו זה?‬
‫האם זו הפעם שזה יקרה?‬
‫ובכל פעם, אותה התשובה.‬
‫וכל כך נמאס לי מזה.‬
‫- מרוקו -‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫טיילת?‬
‫כן.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫מה זה?‬
‫מהדורה ראשונה של דון קישוט.‬
‫זה לא היה זול.‬ ‫-זה לא היה.‬
‫אז למה אני כאן, בוקר?‬
‫את זוכרת את סורביה לפני שמונה שנים, נכון?‬
‫CIA.‬
‫כן. האיש ששכר אותנו, ג'יימס קופלי,‬ ‫פנה אליי.‬
‫הוא עצמאי עכשיו.‬ ‫יש לו סיפור עם בני ערובה בדרום סודאן.‬
‫לא, בוקר. אנו לא חוזרים לאחור.‬ ‫אתה יודע את זה.‬
‫זה מסוכן מדי.‬
‫אנדי.‬
‫ג'ו וניקי?‬
‫במלון.‬
‫תחזרו לבקר.‬
‫תודה רבה.‬
‫ברוך הבא לאל-פן, אדוני.‬
‫עושים צ'ק-אין?‬
‫מה מביא אותך למרקש?‬
‫משפחה.‬
‫- משבר בסוריה‬ ‫20 ילדים נהרגו, מאות פצועים -‬
‫- מהומות בהאיטי,‬ ‫הרוג אחד, 35 פצועים ביום השני למחאה -‬
‫כולם להגיד, "מרקש!"‬
‫מרקש!‬
‫תרצו שאצלם אתכן?‬
‫תודה רבה. אני ממש גרועה בצילום סלפי.‬
‫- מחק תמונה -‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב.‬
‫את נראית נהדר.‬ ‫-אתה נראה בסדר.‬
‫תודה.‬
‫ויש לי משהו בשבילך.‬
‫ניקי.‬
‫בקלאווה.‬
‫חמש מאות, בוקר.‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫כל הקופה. הנה זה.‬ ‫-באמת?‬
‫כל הקופה!‬ ‫-כל הקופה!‬
‫אגוזי לוז, לא אגוזי מלך.‬
‫הים השחור.‬
‫מי ורדים.‬
‫רימון.‬
‫מזרח טורקיה.‬
‫לא, אל תדאג.‬
‫תודי שהתגעגעת אלינו, בוס.‬
‫כן.‬
‫זו עבודה, חבר'ה.‬
‫אנחנו יכולים לעשות משהו טוב.‬ ‫-צפית בחדשות לאחרונה?‬
‫משהו טוב יהיה חסר משמעות.‬
‫אני לא בטוחה בקשר לזה.‬
‫אנחנו לא עוזרים.‬
‫אני יודע שהזדקקת להפסקה,‬ ‫אבל עברה יותר משנה, בוס.‬
‫זו העבודה שלנו, אנדי.‬
‫אקשיב למה שיש לו לומר.‬
‫מר קופלי.‬
‫מר בוקר.‬
‫תענוג לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫חשבתי שעליך להיות אמריקאי כדי להיות ב-CIA.‬
‫נולדתי בבוסטון.‬
‫עברתי ללונדון בגיל שלוש.‬
‫אז למה עזבת את הסוכנות, מר קופלי?‬
‫אשתי חלתה.‬
‫ניוון שרירים.‬
‫היא מתה לפני שנתיים.‬ ‫ עדיין לא מצאתי את דרכי חזרה.‬
‫משתתפת בצערך.‬ ‫-תודה.‬
‫לא הזדקנת, בוקר.‬
‫תאמין לי שכן.‬
‫כן.‬
‫תקרית אתמול אחר הצהריים,‬
‫בי"ס מדרום-מערב לג'ובה‬ ‫הותקף על ידי מיליציה.‬
‫הם רצחו את המורים‬ ‫וחטפו 17 מהתלמידות באיומי אקדח.‬
‫- ארה"ב מגנה חטיפת ילדים בסודאן -‬
‫הצעירה ביותר בת שמונה.‬
‫המבוגרת ביותר בת 13.‬
‫דרום סודאן ביקשה סיוע מארה"ב,‬
‫אבל מדיניות הממשל הנוכחי היא לשלול סיוע‬ ‫לבעלי ברית שאינם אסטרטגיים.‬
‫חלק מעמיתיי לשעבר ב-CIA מרגישים אחרת.‬
‫הם פנו אליי ואני פונה אליכם.‬
‫המטס האחרון אישר את כוח האדם במקום.‬
‫לא הכניסו אוכל או מים.‬
‫זה אומר שיעבירו אותן בקרוב.‬
‫וכשיעבירו אותן...‬
‫סביר להניח שיפרידו ביניהן‬ ‫ורוב הסיכויים שלא נמצא אותן לעולם.‬
‫זה חייב להיעשות מהר,‬
‫ע"י הטובים ביותר,‬ ‫וצוותך הוא הטוב ביותר שראיתי.‬
‫את יכולה לנקוב מחיר.‬
‫נשלח לך חשבונית כשזה יבוצע.‬
‫- דרום סודאן -‬
‫שלום עליכם.‬
‫מה…‬
‫איחרנו?‬
‫בן זונה...‬
‫החדר נקי!‬
‫חרא. אלוהים.‬ ‫-חרא.‬
‫קדימה! קומו!‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-מה…‬
‫כולם עדיין איתי?‬
‫כן.‬ ‫-כן, הכול טוב.‬
‫ג'ו?‬
‫כועס מאוד.‬
‫אז איפה הבנות?‬
‫מעולם לא היו בנות.‬
‫טמנו לנו מלכודת.‬
‫כן, קיבלתי.‬
‫- ניקי, ג'ו, אנדי, בוקר?‬ ‫יוני, 1864 -‬
‫כן.‬
‫צריך להעריך את תשומת לבו‬ ‫של מר קופלי לפרטים.‬
‫הנעליים האלה היו תוספת גרוטסקית במיוחד.‬
‫ידעתי שזה יקרה. ‬
‫אמרתי את זה.‬
‫פעלנו נכון, אנדי, מהסיבות הנכונות.‬
‫ומה השגנו מזה, ניקי? מה?‬
‫כלום.‬
‫לא עשינו כלום.‬
‫העולם לא משתפר. הוא מחמיר.‬
‫בדקתי אותו לגמרי ו…‬
‫הכול נראה אמיתי.‬
‫אני מצטער, חבר'ה.‬ ‫-הם יודעים מי אנחנו.‬
‫הם יודעים מה אנחנו.‬
‫אנו חייבים למצוא את קופלי.‬
‫עלינו לסגור את הסיפור הזה.‬
‫ואז מה?‬ ‫-ואז כלום.‬
‫העולם יכול להישרף מבחינתי.‬
‫אני סיימתי.‬
‫- אפגניסטן -‬
‫פרימן, איפה את?‬ ‫-כאן, סמל.‬
‫הנשים מסתתרות בבית עם הקשתות.‬
‫קחי ימינה בבניין עם השטיח האדום.‬
‫תשיגי לי מידע.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫תנהגו בכבוד.‬
‫זה לא כך תמיד?‬
‫זה לא מזיק לחזור על זה.‬
‫קוראים לי נייל.‬
‫אני נחתת אמריקאית.‬
‫אנחנו מחפשות את האיש הזה.‬
‫הוא הרג רבים מאנשינו‬
‫ורבים מאנשיכם.‬
‫מישהו מכן ראתה אותו?‬
‫לא תזלזלו במשפחותיכן...‬
‫בכך שתגידו לנו איפה הוא.‬
‫אין כאן גברים.‬
‫מי שמשתמש בנשים כמגן אינו גבר כלל.‬
‫תודה שהרשיתן לנו להיכנס לביתכן.‬
‫נעזוב אתכן בשקט.‬
‫חדירה!‬
‫עצור!‬
‫השטח נקי, מחפה!‬ ‫-השטח נקי!‬
‫לימה שלוש, זו הודו חמש. מגע, עבור.‬
‫ג'יי, תבדקי מה עם הנשים.‬
‫מטפלת בזה.‬
‫תראי את כל החרא הזה. זכינו בלוטו.‬
‫לא אם הוא ידמם למוות.‬ ‫הם רצו אותו חי, זוכרת?‬
‫אל תגעי בי.‬ ‫-אני מנסה להציל אותך, גבר.‬
‫דיזי, תעזרי לי בבקשה.‬
‫לא! חובש!‬
‫פצועה!‬
‫הצילו!‬ ‫-אלוהים! חובש!‬
‫תישארי איתי!‬
‫אלוהים...‬
‫אלוהים, לא.‬
‫תישארי איתי.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫נייל.‬
‫את בסדר. זה בסדר.‬ ‫תישארי איתי. תסתכלי עליי.‬
‫אוקיי. החובש בדרך.‬
‫לא. זה בסדר.‬
‫החובש מגיע!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫לא.‬
‫לא עוד אחד.‬
‫לא עכשיו.‬
‫זו הייתה אישה.‬
‫אישה שחורה.‬
‫ראיתי אישה מבוגרת בחיג'אב.‬
‫מה אתה ראית?‬ ‫-ראיתי...‬
‫חלק מתג שם.‬
‫כן, פרי משהו.‬ ‫-כן.‬
‫רצפת עפר, קירות חמר.‬
‫וחילוץ רפואי.‬
‫כן, אז אולי קואליציה...‬
‫צוות רפואי.‬
‫הסכין הייתה פש-קאבץ. פתאנית.‬
‫הרגשתי אותה מתה.‬
‫היא נחתת.‬
‫בתפקיד קרבי...‬
‫או בסמוך לקרב.‬
‫אפגניסטן.‬
‫עברו יותר מ-200 שנה.‬
‫למה עכשיו?‬
‫לכל דבר יש סיבה, בוס.‬
‫אנחנו חייבים למצוא אותה.‬ ‫-לא, אנחנו נצמד לתוכנית. נמצא את קופלי.‬
‫אז פשוט נשאיר אותה חשופה?‬ ‫-לא, אנחנו חשופים.‬
‫אנו אלה שנחשפו עכשיו.‬ ‫-לא כמוה, בוקר.‬
‫ניקי.‬
‫לא כמוה.‬
‫אתה לא יכול לומר לי‬ ‫שאתה לא זוכר איך זה היה.‬
‫מי שהיא לא תהיה, היא מבולבלת ומפוחדת...‬
‫והיא יותר בודדה משהייתה כל חייה.‬
‫כולנו זוכרים איך זה היה.‬
‫היא זקוקה לנו.‬
‫אני אביא אותה.‬
‫היי, בוס, בחייך.‬
‫אם אנחנו חולמים עליה, היא חולמת עלינו.‬
‫היא זרקור המכוון ישירות אלינו.‬
‫מה נעשה בינתיים?‬ ‫-סעו לצרפת.‬
‫תשתמשו בבית מחסה צ'רלי.‬
‫ניפגש שם.‬
‫תמצאו את קופלי.‬
‫אלוהים.‬
‫היא תינוקת.‬
‫אני יודעת שראיתי אותה מתה.‬
‫מעט דם יכול להיראות כמו הרבה.‬
‫האדרנלין זורם, וכולם חושבים שראו משהו.‬
‫החזקתי את הצוואר שלה בידיים שלי.‬
‫את מעדיפה שנשלח אותה הביתה בשק גופות?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫אז קדימה.‬
‫היי, תראו מי ערה.‬
‫נייל?‬
‫מה המצב, ג'יי?‬
‫מה קורה, דיזי?‬ ‫-אז תראי את הפרס.‬
‫לעזאזל.‬
‫נייל, אין שם אפילו שריטה.‬
‫כן, הם...‬
‫השתמשו בהשתלת עור חדשה או משהו.‬
‫זה מה שהרופא אמר?‬
‫כן.‬
‫זה מה שהם אמרו.‬
‫- מריק -‬
‫אורך החיים הממוצע שלנו הוא 78‬ ‫במדינות מפותחות.‬
‫- לונדון, אנגליה -‬
‫למעשה, שנתיים נוספות‬ ‫אם התמזל מזלך ונולדת נקבה.‬
‫מה אני אגיד, גבירותיי?‬
‫עכשיו, כל זה‬
‫בזכות אלה שכולם אוהבים לשנוא.‬
‫ענקיות התרופות.‬
‫בחברה שלי, המחקר שלנו על הארכת טלומרים‬
‫הפך את השעון הכרומוזומלי‬ ‫של תאי גזע אנושיים.‬
‫המניפולציה של ד"ר קוזאק בהורמון הקלוטו,‬ ‫עם הזמן‬
‫תעצור לחלוטין‬ ‫את ההידרדרות הקוגניטיבית הנפוצה.‬
‫כן, כולנו יכולים לנופף לשלום לדמנציה.‬
‫עכשיו, חכו, העבודה שלנו תוסיף שנים לחיים‬
‫של אוכלוסיית העולם.‬
‫שנים. עשורים.‬
‫אבל זה לא זול.‬
‫אנחנו צריכים השקעה.‬
‫השקעה מניעה את ההתלהבות שלי לקחת סיכונים.‬
‫הסיכונים האלה משפרים אינספור חיים.‬
‫אלוהים.‬
‫ראית את המחקר שלי.‬
‫כעת אתה יודע שהם אמיתיים.‬
‫מה עם ההוכחה המוצקה?‬
‫דם, רקמות, עצם, DNA.‬
‫לקיחת דגימה שאינה מזוהמת באתר‬ ‫הייתה בלתי אפשרית.‬
‫אבל הבטחת לי הוכחה מוצקה.‬
‫הייתה כמות בלתי צפויה של טבח.‬
‫אבל הסרטון...‬ ‫-לא.‬
‫הסרטון הוא סרט סנאף בשווי שני מיליון דולר.‬
‫זה לא מסביר לה איך.‬
‫אני צריך את כולם, קופלי.‬
‫אני חושב שאוכל להשיג לך אחד.‬ ‫-לא אחד. את כולם.‬
‫אלה אנשים יוצאי דופן.‬
‫קשה מאוד ללכוד אותם.‬
‫תכנן תוכנית עם קין, עשה שזה יקרה.‬
‫ומהר, לפני שהמתחרים שלי ישמעו על זה.‬
‫- מריק -‬
‫רב"ט פרימן.‬
‫כן, הסמל.‬
‫הגיעה פקודה.‬
‫שולחים אותך ללנדשטול בגרמניה‬ ‫לבדיקות נוספות.‬
‫אבל אני בסדר.‬ ‫-המטוס מתדלק. תארזי את חפצייך.‬
‫סמל.‬ ‫-הורדנו את אלה כשזה קרה.‬
‫לא חשבנו שתחזרי.‬
‫זאת היא.‬
‫רב"ט פרימן.‬
‫חיפשנו אותך.‬
‫הטרמפ שלך עוזב.‬
‫מי את?‬ ‫-אנדרומכה הסקיתית.‬
‫אך את יכולה לקרוא לי אנדי.‬
‫למה זה צריך להיות כל כך איטי‬ ‫בפעמים הראשונות?‬
‫ירית בי.‬
‫כן. אני צריכה שתחזרי לרכב, בבקשה.‬
‫זה לא אמיתי. לא, שום דבר מזה לא אמיתי.‬
‫עוד לא הבנת את זה?‬ ‫את לא יכולה למות. קומי.‬
‫זין!‬
‫את מוכנה בבקשה לא לעשות את זה שוב?‬
‫מי את?‬ ‫-אני מנהיגה קבוצה של בני אלמוות.‬
‫צבא, אני מניחה. חיילים, לוחמים כמוך.‬ ‫תראי...‬
‫יש לך שאלות, ילדה.‬
‫אני מבינה.‬
‫את רוצה תשובות?‬
‫תחזרי לרכב.‬
‫תלבשי את זה.‬
‫לאן את לוקחת אותי?‬ ‫-פריז.‬
‫יש לך דם בשיער.‬ ‫-מעניין למה.‬
‫הבחור הזה הוא סוחר סמים.‬
‫זה החרא שאת מתעסקת בו?‬
‫לפעמים צריך לעבוד‬ ‫עם מי שלא תרצי לאכול איתו.‬
‫זה בכלל בטוח?‬
‫זה באמת משנה?‬
‫היי, בוס.‬
‫מצאת את קופלי?‬
‫עוד מבוי סתום.‬
‫הוא יודע שאנו צדים אותו.‬
‫תמשיך לחפש.‬
‫הוא עושה לנו את אותו הדבר.‬
‫החדשה פה איתי.‬ ‫-ו..?‬
‫טוב, היא דקרה אותי,‬ ‫אז אני חושבת שיש לה פוטנציאל.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫אז למה זה קורה לי?‬
‫הלוואי שידעתי.‬
‫אמרת שיש לך תשובות.‬
‫לא אמרתי שתאהבי אותן.‬
‫את מתפללת?‬
‫אלוהים לא קיים.‬
‫האלוהים שלי כן.‬
‫את יודעת, הייתה תקופה‬ ‫שבה סגדו לי בתור אלה.‬
‫זה היה הוא?‬
‫אל תדאגי, אני לא יכולה לעשות דברים כאלה.‬
‫אין לשום דבר משמעות.‬
‫אמרת שהיו אחרים.‬
‫כמה?‬
‫ארבעה.‬
‫אתם צבא של ארבעה?‬
‫אז בגלל זה לקחת אותי?‬
‫כדי שאוכל להתגייס לצבא שלך?‬ ‫-כן.‬
‫לא. זה בולשיט.‬
‫בטח הפנטת אותי או...‬
‫שסיממת אותי או משהו.‬
‫וירית בי עם כדור סרק.‬
‫ואני זו ששיספה לך את הגרון.‬
‫נכון?‬
‫תקשיבי, ילדה, את כבר מאמינה ב...‬
‫פשוט תמשיכי לעקוב אחר חוסר ההיגיון הזה.‬
‫את כבר בקטע של העל-טבעי.‬
‫הייתי ישנה קצת במקומך.‬
‫אנחנו לא נוסעים לפריז.‬
‫אנדריי...‬
‫בוא הנה.‬
‫תחת על הכיסא!‬
‫קום.‬ ‫-אתה לא מקשיב לה.‬
‫אתה מקשיב לי.‬
‫תנחית את המטוס.‬
‫סמוך עליי, היא לא תירה בך.‬
‫כי אני כן.‬
‫מי יטיס את המטוס?‬
‫אנחנו לא צריכות טייס. נוכל לקפוץ ולשרוד.‬
‫אני לא קופצת ממטוס!‬
‫חרא. אולי כן היינו צריכות טייס.‬
‫אני יודעת להטיס.‬
‫את לא מדברת רוסית, נכון?‬
‫למה?‬
‫כי אמרתי לטייס להעמיד פני מת.‬
‫את באמת רוצה לעשות את זה, ילדה?‬
‫סיימנו.‬
‫אמרתי שסיימנו.‬
‫את טובה מאוד.‬
‫מה שמך?‬
‫נייל.‬
‫את רואה? את כבר מחלימה מהר יותר.‬
‫זה אמיתי?‬
‫יש אנשים שאוהבים אותי.‬
‫אנשים שידאגו.‬
‫אני נחתת. אם הם יחשבו שאני נעדרת...‬
‫את כבר לא נחתת.‬
‫הם יכלאו אותך.‬
‫- גוסנוויל, צרפת -‬
‫חשבתי שאמרת שאנחנו נוסעות לפריז.‬
‫אנחנו בפאתי פריז.‬
‫זו גוסנוויל.‬
‫המקום הזה נטוש כבר חמישים שנה.‬
‫למה?‬
‫אז אתם חבר'ה טובים או רעים?‬
‫תלוי באיזו מאה מדובר.‬
‫אנחנו נלחמים על מה שנכון בעינינו.‬
‫איך הופעתם בחלומות שלי?‬
‫אנו חולמים זה על זה.‬ ‫זה מפסיק כשאנו נפגשים.‬
‫למה?‬
‫אני מאמין שזה מפני שאנחנו אמורים למצוא‬ ‫זה את זה.‬
‫זה כמו גורל.‬
‫לא, יותר כמו אומללות אוהבת חברה.‬
‫מה שהוא אמר.‬
‫פעם היו לוקחות שנים לאתר מישהו חדש.‬ ‫בוקר היה האחרון.‬
‫1812.‬
‫אין מצב.‬
‫כן, מתתי בלחימה עם נפוליאון.‬
‫אז אתה עוד יותר מבוגר ממנו.‬
‫ניקי ואני נפגשנו במסעות הצלב.‬
‫מסעות הצלב?‬
‫אהבת חיי היה בן העם שחונכתי לשנוא.‬
‫אנחנו...‬
‫הרגנו זה את זה.‬
‫פעמים רבות. כן.‬
‫את הכי מבוגרת.‬
‫כן.‬
‫טוב, בת כמה את?‬
‫זקנה.‬ ‫-כמה זקנה?‬
‫יותר מדי זקנה.‬
‫אז אנחנו באמת לא מתים.‬
‫שום דבר שחי לא חי לנצח.‬
‫אבל אמרת שאנחנו בני אלמוות.‬
‫אני יודעת מה אמרתי.‬
‫לרוב, אנחנו בני אלמוות,‬ ‫אבל אנו יכולים למות. ‬
‫ואחד מאיתנו אכן מת.‬
‫הוא...‬
‫הוא היה לוחם בדיוק כמונו. לפני הרבה זמן.‬
‫יום אחד הפצעים שלך כבר לא מחלימים, ו…‬
‫ואנחנו לא יודעים מתי או למה.‬
‫אז אם אנחנו יכולים למות...‬
‫אז למה שתירי בי?‬
‫יכולת להרוג אותי.‬
‫את חדשה מדי.‬
‫זה הרבה להבין.‬
‫אני חושב שכדאי שתנוחי קצת.‬
‫בואי איתי.‬
‫אני אראה לך.‬
‫היא רוצה לדבר עם המשפחה שלה.‬
‫זה לא יעזור לה.‬
‫תגיד לה את זה אתה.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קרה, נייל?‬
‫רק חלום רע.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ספרי לנו.‬
‫ראיתי הבזקים של זה בעבר...‬
‫כשחלמתי על כולכם.‬
‫אבל עכשיו זה ברור יותר.‬
‫חלמתי על אישה נעולה בארון מתים מברזל...‬
‫בתוך הים.‬
‫היא המשיכה... לטבוע...‬
‫ואז לחזור לחיים.‬
‫היא הכתה בברזל באגרופיה ובברכיה המדממים.‬
‫היא הרגישה כמו משהו מטורף, משהו זועם.‬
‫אך המשיכה להילחם...‬
‫והיא המשיכה לטבוע.‬
‫שמה היה קווין.‬
‫היא הייתה אחת מאיתנו.‬
‫בת האלמוות הראשונה שאנדי מצאה.‬
‫הן היו לבד כל כך הרבה זמן,‬ ‫כשהיא מצאה אותה…‬
‫שקווין כבר ויתרה.‬
‫לפני הרבה זמן, היו רק היא ואנדי.‬
‫לפניי ולפני ניקי, היו רק שתיהן.‬
‫הן התרוצצו בעולם יחד.‬ ‫נלחמו באלפי קרבות זו לצד זו.‬
‫היא הייתה נחש צפע בקרב.‬
‫הן היו באנגליה,‬
‫שחררו כופרות כביכול מציד המכשפות.‬
‫אבל אז, אנדי וקווין‬
‫הואשמו בכישוף בעצמן...‬
‫והן נלכדו ונתלו.‬
‫תירקבו בגיהינום!‬
‫כשהן לא מתו, זה הוכיח את הטענה,‬
‫ונגזר עליהן למות שוב ושוב.‬
‫אף פעם לא נשרפתי בעודי חיה.‬
‫איך את חושבת שזה יהיה?‬
‫מייסר.‬
‫רק את ואני.‬
‫עד הסוף.‬
‫לא! לא זה!‬
‫לא!‬ ‫-לאן אתם לוקחים אותה?‬
‫אתן חזקות מדי ביחד.‬
‫עבור יצורים כמוכן, אין גאולה.‬
‫בבקשה! לא!‬
‫קווין!‬
‫לא!‬
‫קווין!‬
‫אנדרומכה!‬
‫קווין!‬
‫אנדרומכה!‬
‫לא!‬
‫אחרי שאנדי ברחה,‬ ‫בילינו עשרות שנים בחיפושים אחריה‬
‫או כל אחד מהספינה שיכול היה לומר לנו‬ ‫היכן היא הושלכה.‬
‫היא חיה עם רגשות האשמה שלה מאז,‬ ‫אבל היא מאשימה את עצמה בגורלה של קווין.‬
‫למה את מאשימה את עצמך?‬
‫איבדתי חיילת.‬
‫אני מרגישה את הכאב שלה.‬
‫הזעם שלה.‬
‫היא מרגישה מטורפת.‬
‫למעלה מ-500 שנה בקופסה...‬
‫בקרקעית האוקיינוס...‬
‫תטריף כל אחד.‬
‫זו הסיבה שאנחנו חוששים ליפול בשבי.‬
‫לבלות נצח בכלוב.‬
‫נייל.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫אני לא רוצה דבר מזה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אין דבר אחד טוב בכל זה.‬
‫אני יודעת שזה קשה.‬
‫זה יקרה, אם תרצי או לא.‬
‫אני יודעת שאת פוחדת, נייל.‬
‫אני ושלושת הגברים שם נשמור עלייך.‬
‫כמו על קווין?‬
‫אנחנו כל מה שיש לך.‬
‫מה קורה?‬
‫הם מצאו אותנו.‬
‫ג'ו? ניקי?‬
‫חרא.‬
‫בוקר?‬
‫אתה עדיין איתי?‬
‫סרקי את החדר האחורי.‬ ‫תמצאי את ג'ו וניקי.‬
‫היי.‬
‫בוק.‬
‫קדימה.‬
‫תחזור אליי.‬
‫אתה עדיין איתי במשחק המחורבן הזה.‬ ‫שמעת אותי?‬
‫עכשיו תתעורר.‬
‫תתעורר!‬
‫הם לא כאן.‬
‫ברוך שובך, מניאק.‬
‫תודה שלקחת את הזמן.‬
‫כואב בכל מקום.‬
‫עד כמה זה חמור?‬
‫זה שיפור.‬
‫כמה?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-איפה ניקי וג'ו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הדלקתי את המשחק.‬
‫פגע בי רימון.‬
‫איבדתי את העלילה לאחר מכן.‬
‫שניים לשינוע.‬ ‫-לא, אנו צריכים את האישה.‬
‫לא הייתה שם, והבחור השני בחתיכות.‬
‫היא שם.‬
‫קופלי.‬ ‫-קופלי?‬
‫הם חוזרים. הם רוצים את כולנו.‬
‫תישארו כאן.‬
‫חכו לסימן שלי.‬
‫איזה סימן? מה זה אומר בכלל?‬
‫את תזהי אותו כשהוא יגיע.‬
‫ודרך אגב, זה לא תמיד ככה.‬
‫לפצעים גדולים לוקח יותר זמן להחלים.‬
‫בטח.‬
‫על הקרקע. מתקרבים לכנסייה.‬
‫לך.‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫אנחנו חייבים לצאת! אנחנו צריכים לעזור לה.‬
‫לא, זה לא הסימן.‬
‫מר קין...‬
‫אני ממליץ בחום שנעזוב ברגע זה.‬
‫נו כבר!‬
‫בוא נזוז!‬ ‫-חכי לסימן.‬
‫איך לעזאזל אתה יודע בכלל?‬
‫קדימה!‬
‫אנדי עשתה את כל זה לבדה?‬
‫כן, האישה הזאת שכחה יותר דרכים להרוג‬
‫משצבאות שלמים ילמדו.‬
‫מי הם? איך הם מצאו אתכם?‬ ‫-אני לא יודע. קדימה!‬
‫ניקולו.‬
‫שקט.‬
‫ניקולו, תתעורר.‬
‫אמרתי...‬ ‫-שמעתי. מה תעשה, תהרוג אותי?‬
‫תתעורר!‬
‫אני כאן.‬
‫איפה שזה לא יהיה.‬
‫ברכב משוריין.‬
‫הם סיממו אותנו.‬
‫אמרתי לך לשתוק!‬
‫אני צריך לדעת שהוא בסדר.‬ ‫-זה מתוק.‬
‫מה הוא, החבר שלך?‬
‫אתה ילד.‬
‫תינוק.‬
‫ועל כן, לעגך הוא אינפנטילי.‬
‫הוא לא החבר שלי.‬
‫האיש הזה חשוב לי יותר ממה שאתה יכול לחלום.‬
‫הוא הירח כשאני אבוד בחושך‬
‫והחום כשאני רועד בקור.‬
‫ונשיקתו עדיין מרגשת אותי,‬ ‫אפילו אחרי אלף שנה.‬
‫לבו עולה על גדותיו בטוב לב‬ ‫שהעולם הזה לא ראוי לו.‬
‫אני אוהב את האיש הזה‬ ‫מעל לכל דמיון או היגיון. הוא לא החבר שלי.‬
‫הוא הכול והוא יותר.‬
‫רומנטיקן חסר תקנה שכמוך.‬
‫מה דעתכם להסיר את הכבלים מידינו?‬
‫תוציאו אותם! תעלו אותם למטוס, עכשיו!‬
‫אני מניח שלא.‬
‫אנו יותר טובים בלקרוא אנשים בדרך כלל.‬
‫אני מניח שאתה לוקח אותנו‬ ‫לאדם ששילם על הבגידה שלך.‬
‫זה מטוס נחמד.‬
‫יש טלוויזיה, ג'ו.‬
‫שמפניה?‬
‫- ואל דארג'נט, צרפת -‬
‫מה המקום הזה?‬
‫מכרה נטוש.‬
‫נתקלנו בו במהלך מלחמות באוסנק.‬
‫אולי בסביבות שנת 1150?‬
‫נהגתי להשאיר כאן את חפציי.‬
‫זה פסל של רודן?‬
‫כן.‬
‫זה רודן מקורי.‬
‫רגע.‬
‫הכרת אותו?‬
‫בטח בצורה אינטימית.‬
‫תתחיל לחפש את קופלי.‬
‫ניקי וג'ו בידיו.‬
‫זה לא יכול להיות ייחודי‬ ‫אם הם יכולים ליצור עוד עותק.‬
‫אני צריך לנתק.‬
‫רבותיי, ברוכים הבאים.‬
‫לכבוד הוא לי להכיר אתכם.‬
‫יחד נעשה דברים נהדרים.‬
‫מה הם, איני יודע עדיין,‬ ‫אך הם יטילו אימה על העולם.‬
‫או שיושיעו אותו.‬
‫ליר...‬
‫שייקספיר.‬
‫אפשר להסיר את האזיקים?‬
‫לא, אדוני. אנחנו לא יכולים.‬
‫אני מתנצל. בואו נתחיל ברגל ימין, בסדר?‬
‫אני סטיבן מריק, המנכ"ל הצעיר ביותר‬ ‫בתעשיית התרופות.‬
‫העבודה שלנו כאן עוסקת באיזון.‬
‫איך נדחוף את הגבולות המדעיים,‬ ‫תוך כדי הנבת רווח קטנה?‬
‫הנה האיזון שלך, אידיוט.‬
‫מר מריק.‬ ‫-כן.‬
‫תיזהר.‬
‫מר קופלי סיפק לי צילומים‬ ‫של הכישרון הייחודי שלכם.‬
‫אבל אני מעדיף שהראיות שלי‬ ‫לא יהיו ניתנות לערעור.‬
‫מר מריק!‬
‫לעזאזל.‬
‫חרא.‬
‫מה את רואה?‬
‫פרס נובל.‬
‫בנוסף ללא מעט כסף.‬
‫הוצאנו לשוק תרופה לסרטן ברבעון האחרון.‬
‫היא כבר הצילה מאות אלפי בני אדם.‬
‫ועם זאת, היא הרגה רבע מיליון עכברי מעבדה‬ ‫בעת הפיתוח.‬
‫עכשיו, לא ביקשתי את רשותם הקטנה.‬
‫אני לא אבקש את רשותכם.‬
‫הוא חושב שאתה עכבר, ניקי.‬
‫יש בתוככם קוד גנטי‬
‫שיכול לעזור לכל אדם בכדור הארץ.‬
‫אנחנו מחויבים מבחינה מוסרית לקחת אותו.‬ ‫-מה?‬
‫מה זה?‬
‫רגע.‬
‫לא.‬
‫אעדכן אותך לגבי ההתקדמות שלי.‬ ‫-כן. עשי זאת.‬
‫מר מריק.‬
‫מדובר במדע. לא ברווחים או בסדיזם.‬
‫אתה חייב לי עוד שניים.‬
‫קדימה, בוק. אתה עובד על זה כבר שעות.‬
‫הוא מומחה לאבטחה. הוא לא משאיר עקבות.‬
‫זה ייקח זמן.‬ ‫-יש לך חיבור לוויין?‬
‫כן.‬
‫תעקוב אחרי הכסף, אולי מי שמעסיק אותו?‬
‫כך אנו מאתרים מיליטנטים.‬
‫אני בטוחה שכבר ניסית את זה.‬
‫כן, לא יזיק לנסות שוב.‬
‫את יודעת איך זה עובד, נייל.‬
‫תשני כל עוד את יכולה.‬ ‫-הבאתי לך בגדים להחלפה.‬
‫אני יוצאת קצת.‬
‫את בסדר, בוס?‬ ‫-כן.‬
‫רק בגלל שאנחנו ממשיכים לחיות‬ ‫זה לא אומר שמפסיק לכאוב לנו.‬
‫למה אנחנו?‬
‫כן.‬
‫זאת הדרך להשתגע.‬
‫חשבתי שאתה המוח של החבורה הזאת.‬
‫אגיד לך מה אני כן תוהה.‬
‫למה את?‬
‫ולמה עכשיו?‬
‫בת כמה אנדי?‬
‫היא אומרת שהיא לא זוכרת.‬
‫וייתכן שהיא לא, אני לא יודע.‬
‫אבל אני כן יודע שהיא הייתה לבד הרבה זמן‬
‫לפני שמצאה מישהו כמוה.‬
‫הרבה מאוד זמן.‬
‫מה איתך? יש לך מישהו?‬
‫רק המשפחה שלי.‬
‫היו לי שלושה בנים.‬
‫והצעיר ביותר, ז'אן-פייר...‬
‫היה האחרון שמת.‬
‫הוא היה בן 42...‬
‫כשהסרטן לקח אותו.‬
‫אפשר רק להתקדם עכשיו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את תישארי האישה הצעירה שאת לנצח.‬
‫אבל כל מי שסביבך, כל מי שאת אוהבת...‬
‫יזדקן...‬
‫יסבול וימות.‬
‫ואם תנסי...‬
‫אם תנסי לגעת בחייהם...‬
‫הם יגלו את הסוד שלך.‬
‫הם יתחננו שתחלקי אותו איתם ולא תוכלי.‬
‫והם לא יאמינו לך, כמובן.‬
‫והם יגידו לך...‬
‫שאת לא אוהבת אותם.‬
‫שהאהבה שלך חלשה...‬
‫או אנוכית.‬
‫ולעולם לא תשכחי...‬
‫את השנאה...‬
‫והייאוש בעיניהם.‬
‫ותדעי מה זה לאבד...‬
‫את כל מי שאי פעם אהבת.‬
‫יש לכם שירותים?‬
‫לא.‬
‫אבל יש לנו מחסן.‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫תפרים עדיפים, אבל...‬
‫זה יעזור.‬
‫לא שאלת.‬
‫עניינייך הם לא ענייני.‬
‫את צריכה עזרה.‬
‫מה זה משנה למה?‬
‫היום, שמתי את זה על הפצע שלך. מחר...‬
‫תעזרי למישהו לקום כשייפול.‬
‫לא נועדנו להיות לבד.‬
‫הנה.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫תודה.‬
‫אנדרומכה, עזרי לי!‬
‫למה זה לא מפסיק?‬
‫זה לא יכול לקרות.‬
‫לייקון.‬
‫לא!‬ ‫-הגיע הזמן.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫כמה זמן יארכו הבדיקות?‬
‫עד שנקבל תוצאות שנוכל לשכפל.‬
‫אתה מרגיש שהפצע מנסה להיסגר?‬
‫אינך צריך אותם בשביל זה.‬
‫יש לך את הדגימות, דם, רקמות, DNA.‬
‫טוב, אתה מודע לרעיון של נתונים קנייניים...‬
‫והם המוצר.‬
‫הם נכנסים לכספת.‬ ‫הם נשארים מאחורי סורג ובריח.‬
‫לנצח?‬
‫לא נוכל לאפשר להם לצאת חזרה אל העולם...‬
‫אל זרועות המתחרים שלי.‬
‫אם זה ייקח שנים, אולי עשורים,‬
‫מה זה משנה להם?‬
‫אם נצליח לפצח את הקוד הגנטי שלהם,‬
‫העולם יתחנן לנוסחה.‬
‫מדהים.‬
‫לא תוכלי לתת לו את מבוקשו.‬
‫אתה חושב שאני מגזימה?‬
‫שאני לא אתית?‬
‫הייתי אומר שאת לא מוסרית.‬
‫אני מאמינה שזה יכול לשנות את העולם.‬
‫הצדקה טובה.‬
‫שמעתי זאת פעמים רבות בעבר.‬
‫עד כמה שאני אוהב לצפות בך ישן,‬ ‫אני שמח שאתה ער.‬
‫השיער מעוך?‬
‫פרוע קלות.‬
‫אתה יודע, חשבתי על מלטה.‬
‫איזו תקופה במלטה?‬
‫הפעם ההיא במלטה.‬
‫עלינו לחזור לשם.‬
‫זה יהיה נחמד.‬
‫אימא שלך ואחיך?‬
‫הטלפון שלי אצלך?‬
‫איפה אבא שלך?‬
‫נפל בקרב כשהייתי בת 11.‬
‫הנה.‬
‫אימא שלי, היא הסתחררה אחרי שהוא מת.‬
‫בסאות' סייד בשיקגו,‬
‫המצב יכול היה להחמיר במיליון דרכים שונות.‬
‫היא נלחמה עלינו.‬
‫אף פעם לא נסוגה.‬
‫וגם מעולם לא נתנה לנו לסגת.‬
‫את מגיעה ממשפחת לוחמים.‬
‫כן.‬
‫נכון.‬
‫אני לא זוכרת איך אימי נראתה.‬
‫או אחיותיי.‬
‫אף אחת מהן.‬
‫הזמן גונב הכול, אני מניחה.‬
‫זה לא מה שהזמן גונב.‬
‫זה מה שהוא משאיר מאחור.‬
‫דברים שאי אפשר לשכוח.‬
‫ויתרתי על החיפושים אחריה.‬
‫הבטחתי לקווין הבטחה והפרתי אותה.‬
‫אני אשיב את ג'ו וניקי.‬
‫כל מה שיידרש.‬
‫כל מה שיידרש?‬
‫כן.‬ ‫-חבר'ה, מצאתי משהו.‬
‫כתובת בפאתי לונדון.‬
‫עלינו לזוז.‬
‫- סארי, אנגליה -‬
‫לך תבדוק מאחור.‬
‫לא אוכל לעשות זאת.‬
‫כן, את כן.‬
‫התכוונתי שלא אעשה זאת.‬
‫את אחת מאיתנו עכשיו.‬
‫נעשה את אותו הדבר למענך.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬ ‫-לאיש מאיתנו לא הייתה.‬
‫אין ברירה.‬
‫ביום שבו מתתי...‬
‫הרגתי את הבחור שהרג אותי.‬
‫הם מנסים להכשיר אותנו.‬
‫אלפי שעות של אימונים.‬
‫שתי יריות, הריגה מהירה.‬
‫אך הם לא יכולים ללמד איך לחיות עם זה.‬
‫את תרגישי את זה, נייל.‬
‫כל אחד ואחד.‬ ‫-ראיתי מה עשית בכנסייה ההיא.‬
‫כל הגופות האלה.‬
‫זו אמורה להיות אני?‬
‫זה מה שאנו אמורים לעשות,‬ ‫ואנו אפילו לא יודעים למה?‬
‫את חושבת שהידיעה תעזור לך לישון בלילה?‬
‫לא אוכל להיות כזו.‬
‫המשפחה שלי...‬
‫הם יזדקנו ואני לא...‬
‫אבל יעברו שנים עד שהם יבינו את זה.‬
‫עדיין יש לי זמן איתם.‬
‫הנה.‬
‫קחי את הרכב.‬
‫וכשתיפטרי ממנו, תיפטרי מכלי הנשק.‬
‫את תהיי בסדר?‬
‫תמיד.‬
‫איפה נייל?‬
‫אתה ואני, בוק. מאז ומתמיד.‬
‫תחנת גילדפורד בעוד 1,6 ק"מ.‬
‫- תחנת רכבת -‬
‫ריקה?‬
‫חרא.‬
‫אנדי.‬
‫איפה הם?‬
‫אנדרומכה הסקיתית.‬
‫הלוחמת הנצחית.‬
‫בוק?‬ ‫-אני כאן.‬
‫איפה ג'ו וניקי?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫-תירגעי!‬
‫לא!‬
‫טמנת לנו פח?‬
‫בבקשה, תקשיבי.‬
‫כשאשתי מתה,‬
‫הקדשתי את עצמי לעבודה שלך.‬
‫למדתי את ההיסטוריה הסודית שלך,‬ ‫שנכתבה בשוליים.‬
‫- יוון -‬
‫הועברה הלאה כאגדה.‬
‫מה שבוטל כמיתוס היה, למעשה...‬
‫אלמותיות.‬
‫תוכלי לעזור לשים סוף...‬
‫לסבל מיותר.‬
‫האנושות צריכה שתחלקי את יכולותייך.‬
‫האנושות יכולה ללכת להזדיין.‬
‫אנדי...‬ ‫-לא, חתיכת פחדן שכמוך!‬
‫למה?‬
‫למה, בוק?‬ ‫-אנדי, תקשיבי.‬
‫למה?‬
‫אם מריק יגלה איך אנחנו ממשיכים לחיות,‬
‫אולי הוא ימצא דרך לסיים את זה.‬
‫זה מה שרצית.‬
‫בוק, מה עשית?‬
‫לא ככה, בוק.‬
‫אלוהים.‬
‫את עדיין מדממת.‬
‫מה? חרא.‬
‫היא לא מחלימה.‬
‫מה?‬ ‫-תראה. היא לא מחלימה.‬
‫לך תביא משהו. קדימה!‬
‫אנדי, תסתכלי עליי.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫זה לא היה משנה דבר.‬
‫מהר!‬
‫זהירות.‬
‫צריך להוציא אותה מפה.‬
‫תפסו אותו.‬
‫עבודה טובה, קופלי.‬
‫תסתכלי עלייך.‬
‫היא פצועה. פצע ירי.‬ ‫-למה היא לא מחלימה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫היא לא בת אלמוות.‬
‫מה זאת אומרת, "לא בת אלמוות"?‬ ‫-ז"א שזה נגמר.‬
‫את מדממת בטירוף.‬
‫בת כמה את?‬
‫תתקרב ואגיד לך.‬
‫בואו ניקח אותם הביתה.‬
‫שחררו אותה.‬ ‫-חפה עליי.‬
‫חרא. לא.‬ ‫-שחררו אותה! לא!‬
‫תרימו אותה.‬
‫לא!‬
‫אני מצטער, אנדי.‬
‫אני מצטער.‬
‫תחזיקו אותו שלא יזוז.‬
‫מר מריק, אם זה נכון והיא איכשהו‬ ‫כבר לא בת אלמוות, אז...‬
‫יתכן שהיא לא תשרוד את הבדיקות.‬ ‫זה יהיה רצח.‬
‫כאילו שה-CIA לא העלים אף אחד.‬
‫כאילו שהם מעולם לא עשו מחקרים חשאיים.‬
‫לא.‬
‫לא, זה לא מה שסיכמנו.‬
‫אנחנו לא מפסיקים.‬
‫- מריק חברת תרופות -‬
‫אנדי.‬
‫מה קרה?‬
‫היא לא מחלימה.‬
‫הרגתי אותה.‬
‫עליי להכניס לה עירוי ולעצור את הדימום.‬
‫שמרי עליה בחיים בכל מחיר.‬
‫את מבינה, בין סודאן לעכשיו, משהו השתנה.‬
‫תבררי מה.‬ ‫-זה ייצב אותה.‬
‫אבל אני צריכה לתפור אותה‬ ‫ולתת לה אנטיביוטיקה.‬
‫יופי.‬ ‫-הכול מת.‬
‫מה אמרת?‬
‫הכול חייב למות, מר מריק.‬
‫הסיבה היחידה שעוד לא מתנו…‬
‫היא כי לא הגיע זמננו.‬
‫אם זה הזמן של אנדרומכה,‬ ‫לא תוכל לעצור את זה.‬
‫אתה תופתע ממה שהמוצרים שלי יכולים לעשות.‬
‫אני אחתוך מכם חתיכות במשך שנים‬ ‫כדי להשיג את מבוקשי.‬
‫זמנכם מגיע.‬ ‫-וגם זמנך.‬
‫אני מצפה לתוצאות.‬
‫אנדי.‬
‫אתה קופלי?‬
‫הם שלחו אותך לחסל אותי.‬ ‫-מי?‬
‫איפה אנדי ובוקר?‬ ‫-מי את?‬
‫בן זונה!‬
‫את עוד אחת.‬
‫כן. אני חדשה.‬
‫איפה הם?‬ ‫-הם במעבדה.‬
‫עוברים בדיקות.‬
‫עינויים.‬
‫מריק...‬
‫אכפת לו רק מהאלמותיות שלה.‬
‫לא ממה שעשתה עם זה.‬
‫מה שהיא עשתה עם זה?‬
‫מונטנגרו, 1916.‬
‫היא הצילה משפחה של פליטים שביתם גילתה‬
‫את הטכניקה לגילוי מוקדם של סוכרת.‬
‫זו, הנכד שלה יציל 317 איש‬
‫מהקמר רוז' בקמבודיה.‬
‫הבחור הזה, האיש הזה‬ ‫מנע חילופי גרעין מקריים ב-1978‬
‫וסביר להניח שהציל את האנושות כתוצאה מכך.‬
‫השמות המפורסמים...‬
‫והלא ידועים.‬
‫היא מצילה חיים, כעבור שניים, שלושה דורות,‬ ‫אנו קוצרים את הפירות.‬
‫- ניצל על ידי אנדי ב-1915 -‬
‫היא בתוך זה.‬
‫היא לא יכולה לראות.‬
‫אבל אתה יכולת.‬
‫יכולת והסגרת אותם.‬
‫חשבתי שזה ישים סוף למחלות.‬
‫חשבתי שזה ישים סוף לסבל.‬
‫היא לא יכלה לדבר...‬
‫בסוף...‬
‫אשתי.‬
‫היא לא יכלה לנשום.‬
‫לא יכולתי לעשות...‬
‫שום דבר.‬
‫זו הייתה אמורה להיות מתנה...‬
‫לעולם.‬
‫לא הייתה לך רשות לתת אותה.‬
‫למה שהאלמותיות תסתיים?‬
‫מה?‬
‫היא לא הפסיקה לדמם.‬
‫היא בחיים?‬
‫אני יודע איפה הם.‬
‫אין כאן מצלמות.‬
‫כך הוא מכניס ומוציא אנשים בחשאי.‬
‫כמה חמושים במקום?‬
‫לפחות שלושים.‬
‫הבוס שלהם, קין, שירת בכוחות המיוחדים.‬
‫איזה מין מנכ"ל מסתובב עם צבא אישי משלו?‬
‫בימנו?‬
‫רובם.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אני אתקן את זה.‬
‫המוות שלך לא יעשה את זה.‬
‫אני אמור לתת לך להיכנס בעצמך?‬
‫בינינו, אני זו שתצא משם בחיים,‬
‫בדרך כזו או אחרת.‬
‫הבאת אותי הנה.‬
‫יש מעבדה פרטית בקומה ה-15.‬
‫היא ריקה.‬
‫זה ייתן לך גישה.‬
‫כדאי שתצא מכאן לפני שהרעש יתחיל.‬
‫בהצלחה, מיס פרימן.‬
‫הקומה הזו סגורה. איך הגעת לכאן?‬
‫סליחה, רק חיפשתי...‬
‫ידיים! תראי את הידיים שלך.‬
‫אפס, זה אלפא 2-2.‬
‫אדוני.‬
‫אפס. שומע.‬
‫הייתה לנו פולשת. המטרה נוטרלה.‬
‫תנסה לגלות את זהות הגופה.‬
‫חרא! צוותים טקטיים, תמצאו את מריק עכשיו!‬
‫חתיכת חרא מטונף!‬ ‫-ג'ו, תניח לזה.‬
‫בבקשה!‬
‫מה אתה יודע על הנטל של השנים האלה לבד?‬
‫אתה אדם פתטי מאוד, בוקר.‬
‫לך ולניקי תמיד היה אחד את השני.‬
‫וכל מה שהיה לנו...‬
‫זה האבל שלנו.‬
‫טוב, אז עכשיו יש לך עוד יותר.‬
‫מי את, לעזאזל?‬ ‫-איפה המעבדה?‬
‫חרא!‬
‫יש עוד אחת!‬
‫היא מחפשת את השאר.‬ ‫מעבדת הרפואה, עכשיו!‬
‫אני נועל אותך בפנטהאוז עד שזה ייגמר.‬
‫נייל.‬
‫מאחורייך!‬
‫נייל!‬
‫יש ארבעה חמושים בדלת ועוד בדרך.‬
‫אנדי.‬
‫בת אלמוות או לא, הבטחת הבטחה.‬
‫כל מה שיידרש.‬
‫ראיתי את זה, אנדי.‬
‫אני יודעת על כל הטוב שעשית.‬
‫חזרת.‬
‫כן.‬
‫לא, תשאירי אותי כאן.‬
‫אף אחד לא נשאר מאחור.‬
‫תמיד יש פעם ראשונה. הוא סתם בוגד. זה...‬
‫תפסיק. זה לא הזמן לזה.‬
‫אנחנו לא מחליטים מתי זה נגמר.‬ ‫מעולם לא החלטנו.‬
‫אבל נוכל לשלוט באיך שנחיה.‬
‫ולמען האמת, בוק,‬
‫אתה ואני, עשינו עבודה מחורבנת.‬
‫עכשיו קום. קדימה.‬
‫נעצור את מריק כאן ועכשיו‬ ‫או שהוא לא יפסיק לרדוף אותנו.‬
‫אנדי.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-זה לא משנה כלום.‬
‫אנחנו יוצאים מכאן כמו תמיד.‬
‫ביחד.‬
‫בואו נמצא את הבן זונה.‬
‫תחפי על אנדי.‬
‫אנדי!‬
‫ג'ו, ניקי, אנחנו יוצאים!‬
‫צוות תקיפה, זוז! שניכם, תאגפו.‬
‫מה המיקום שלך?‬
‫מספיק עם החרא הזה.‬
‫בוא נזוז.‬ ‫-אנדי.‬
‫בוא.‬
‫מה קורה? קדימה!‬
‫חרא. מעצור!‬
‫איפה אנדי?‬
‫מחזיק בגשר המזרחי.‬
‫קיבלתי.‬
‫זין.‬
‫איפה מריק?‬
‫פנטהאוז.‬
‫מה דעתכם? אוסלו 67'?‬
‫סאו פאולו 34'. נייל איתי.‬
‫מה קרה בסאו פאולו ב-1934?‬
‫1834.‬
‫את תראי.‬
‫צוות ראשון, שמרו על המסדרון.‬
‫צוות ראשון.‬
‫חכי לסימן.‬
‫זה יהיה כמו הסימן האחרון?‬
‫לכי על הכול או לכי הביתה.‬
‫קין?‬
‫קין, כמה עוד אמורים להגיע?‬
‫זהו זה. תתכוננו.‬
‫אני אכנס ראשונה.‬
‫תישארי קרובה אליי, טוב?‬
‫אני אגן עלייך.‬
‫אני נכנסת ראשונה. אני תמיד נכנסת ראשונה.‬
‫אנדי, תלבשי את האפוד הארור.‬
‫כמו שניקי אמר, אם הגיע זמני, אז הגיע זמני.‬
‫אם זה לא יסתדר,‬
‫בפעם הבאה, את תיכנסי ראשונה.‬
‫למה לעזאזל הם מחכים?‬
‫חרא!‬
‫ירית בניקי. לא היית צריך לעשות את זה.‬
‫המעלית יורדת! מריק בורח!‬
‫לך! אני אשאר עם אנדי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר.‬
‫זה פשוט כואב.‬
‫האמת שהכול כואב.‬
‫חכי למחר.‬
‫לא יכולה לחכות.‬
‫אני חושבת שהגעת כשאיבדתי את חיי האלמוות.‬
‫כדי שאראה איך זה.‬
‫כדי שאוכל להיזכר.‬
‫להיזכר?‬
‫להיזכר איך זה...‬
‫איך זה היה להרגיש בלתי שבירה.‬
‫יוצאת דופן.‬
‫הזכרת לי שיש אנשים...‬
‫ששווה להילחם למענם.‬
‫אני יודעת איך אני רוצה לבלות‬ ‫את הזמן שנותר לי.‬
‫את תבלי אותו איתנו, אנדי.‬
‫כלבה אנוכית שכמותך.‬
‫אני אהרוג אותה!‬
‫כל החיים שאת יכולה להציל.‬
‫את לא מבינה מה נוכל לעשות כאן?‬
‫את יקרת ערך.‬
‫היי, נייל,‬
‫את חושבת שהוא מדבר רוסית?‬
‫חרא!‬
‫שחק אותה מת, בן זונה.‬
‫נייל?‬
‫היי.‬
‫היא בסדר.‬
‫בואי.‬
‫יותר מהיר מהמעלית.‬
‫זה בסדר, נייל.‬
‫תני לי יד.‬
‫בואו נזוז.‬
‫- על מרצפות האבן של הבר פסעו לקוחות‬ ‫מהסוג המוזר ביותר במשך למעלה מ-500 שנה -‬
‫איך הולך?‬
‫אנחנו עדיין דנים.‬
‫אין יותר מדי מה להחליט.‬ ‫זה לא שאפשר להרוג אותי.‬
‫היא החזירה אותו.‬
‫כן.‬
‫דיברתי עם קופלי.‬
‫הוא אמר שיוכל לפתור את זה.‬
‫לגרום לזה להיראות כאילו נפלתי בקרב.‬
‫המשפחה שלי תתאבל, אבל...‬
‫הם יוכלו להמשיך הלאה.‬
‫זה בדיוק מה שעשינו עם אבא שלי.‬
‫אני ממש רוצה לשמוע את הקול של אימי‬ ‫פעם נוספת.‬
‫את ילדה טובה, נייל.‬
‫את תהווי תרומה נהדרת לצוות.‬
‫חייב להיות מחיר.‬
‫בעוד מאה שנה מהיום, הם יפגשו אותך כאן.‬
‫עד אז, אתה לבד.‬
‫קיוויתי לפחות, אבל...‬
‫ציפיתי ליותר.‬
‫נייל התכוונה לפטור אותך עם התנצלות.‬
‫תני לה קצת זמן.‬
‫אני אתגעגע אליך.‬
‫אני לא אראה אותך שוב.‬
‫קצת אמונה, בוק.‬
‫- טורקיה‬ ‫ג'ו וניקי? -‬
‫זה רק מה שגיליתי מ-150 השנים האחרונות.‬
‫- אנדי‬ ‫ברלין 89' -‬
‫כשחושבים על גילך...‬
‫כל הטוב שעשית למען האנושות‬ ‫מוכפל עד בלי די.‬
‫אולי זו הסיבה, אנדי.‬
‫כמעט בלתי אפשרי‬ ‫להיעלם בעולם שבו אנו חיים היום.‬
‫יש יותר מדי אנשים כמוך‬ ‫שיכולים למנף את זה לטובתם.‬
‫יותר מדי בעלי כוונות רעות.‬
‫אין לנו את כל התשובות, אבל יש לנו תכלית.‬
‫ואתה הולך לעזור לנו.‬
‫כשנשאיר טביעת רגל בחול, בשלג, באוויר,‬
‫אתה תטאטא אותה.‬
‫אתה תגן עלינו‬ ‫מפני מי שרוצים להכניס אותנו לכלובים,‬
‫ואתה תעזור לנו למצוא את העבודות‬
‫המתאימות לנו ביותר.‬
‫היא לא שואלת.‬
‫יהיה לי לכבוד.‬
‫אז בוא נתחיל לעבוד.‬
‫- שישה חודשים לאחר מכן -‬
‫- פריז -‬
‫לעזאזל.‬
‫בוקר...‬
‫טוב לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫- NETFLIX ו-SKYDANCE מציגות -‬
‫- מחק את הקובץ באופן קבוע?‬ ‫מחק -‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬