Hän luoksein käveli Ja kysyi mua tanssiin
Hän kivalta näytti Joten päätin näin riskin ottaa
Koska täysin neuvoton olin
Kuiskasin "sua rakastan"
Hän saman sanoi mulle Ja suikkas suukon
Äkkiä olikin aika kosinnan
Hän minut rinnalleen halus
Onnesta olin itkeä Joten hän suikkas suukon
Ilta kaupungilla, vai?
Oikeasti, Lara Jean.
Nyt ei ole aika unelmoida 80-luvun leffasta.
Tämä päivä ei olekaan kuvitelmaa.
Tämä on tosielämääni.
Näytänkö erilaiselta?
Et.
Et minusta.
Miltä?
Sellaiselta, jolla on poikaystävä.
Näytät sellaiselta, joka ei ole valmis treffeille.
Kävitkö suihkussakaan?
Häivy.
Menen suihkuun.
Väitetään, etteivät sadut ole totta.
Joskus -
satuelämä on totta.
Olen miettinyt tätä hetkeä alettuani lukea rakkausromaaneja.
Ensimmäiset treffini.
Miltä näytän?
Täydelliseltä.
Upealta, kulta.
Selvä.
Moi.
Heippa.
Mitä kuuluu?
-Ei ihmeempiä. -Eikö?
Toin jotain.
-Kiitos. -Terve, Kitty.
-Tässä. -Gerbera on suosikkini.
-Tri Covey. -Voisin suositella ravintolaa.
Isä, laita nämä veteen.
Sano se ääneen: yhdeksitoista.
Yhdeksitoista.
Pitäkää hauskaa.
Ei liian hauskaa.
Heippa.
En olekaan käynyt Cardonassa.
Hyvä paikka.
-Olen innoissani. -Niinkö?
Olen!
-Tykästyt varmasti. -Onpa kaunista.
-Signorinalle. -Kiitos.
-Ja signorille. -Grazie.
Onpa täällä isot menut.
Mitä isompi menu, sitä hienompi ravintola.
Tämä on kahden haarukan ravintola.
Toinen on siltä varalta, että eka tippuu.
Eipäs ole.
-On se. -Eipäs.
-Katso vaikka. -Älä.
Peter, tuo on noloa.
-Hupsis. -Miksi...
Peter!
Onpahan varahaarukka.
Nämä ovat ekat treffini.
En ole ennen ollut tyttöystävä.
Kunpa kelpaisin.
Hei, anna avaimesi.
Haluatko todella ajaa?
Olen hyvä kuski!
Pelkään lumisateessa ajamista, mutta nyt ei tulekaan lunta.
-Kunhan et tapa meitä. -Hyvä!
Sopiiko?
Kuinka tiesit tästä?
Minulla on keinoni.
Tähän kirjoitetaan toive, joka lähetetään taivaalle.
-Tuo ei ole toive. -Miksei?
Paraikaa tapahtuvaa ei voi toivoa.
-No? -Mitä?
Mitä nyt?
En halua tämän loppuvan.
Mietitkö mahdollista eroamme juuri nyt?
Se vain juolahti mieleeni.
Häädä se sitten mielestäsi!
Et voi miettiä eroa ekoilla treffeillä.
En halua, että särjemme toistemme sydämen.
Lupaan, etten särje sydäntäsi.
Minä lupaan saman.
-Pidätkö siitä? -Kyllä.
-Huippua! -Sinulla on mahtava käsiala.
Tehdään se.
Noin.
Antaa täyttyä.
Siistiä.
-Jestas! -Sinne lähti.
Teimme sen.
Onpa se kaunis.
Nyt kaikki näkevät nimikirjaimemme.
En taida tottua koskaan autosi korkeuteen.
-Se on... -Tosi korkea.
Onhan se kookas kärry.
Sieltä ihan putoaa.
Sitten kierrän koppaamaan sinut.
No...
Sujuivatko ensitreffit?
Kerro kuin olisit ollut toisen kanssa.
Ne olivat -
täydelliset.
Niinkö?
Öitä.
Hyvää yötä.
Öitä.
Heilauta isompi osa pienemmän yli.
Onko tämä asu pakollinen?
Toiset eivät pukeudu.
Teemme isän mieliksi.
Näytätte upealta. Korealainen uusivuosi on ihana.
Olisinpa siellä.
Niinpä.
-Lähetän läjän kuvia. -On melkein aika!
Lähdetään!
Tyttöni.
Voi ei, nyt se tulee.
Kuin kaksi kaunista ruusua.
Onko siellä Margot?
Kulta, olisitpa täällä.
Niinpä.
-Rakastan teitä. -Heippa.
Onnistuin.
Enpä olisi uskonut.
Huomenta. Näytätte upeilta.
-Kiitos. -Tässä, tohtori.
Kiitos, Jasmine.
Eikö nyt kadutakin, ettet pukenut hanbokia?
Kyllä, äiti. Olen raunioina.
Kiitos.
-Olutta, Dan? -Vaikkapa.
Dan, tapailetko ketään?
-Carrie! -Kysyin vain! Ei ole pakko jäädä sinkuksi.
Isäni mukaan on tärkeää säilyttää korealainen perintömme.
Oikea syy juhlapyhiin panostamiseen on se,
että suvun tapaaminen muistuttaa häntä äidistä.
Seurusteletko siis?
Ei pahalla,
mutta luulin sinua onnistavan vasta yliopistossa.
Peter ei edes tapailisi Lara Jeania ilman minun apuani.
Postitin salaisen rakkauskirjeen.
Niitä oli kyllä viisi.
Tarkoitus oli loukata Peterin eksää ja salata Lara Jeanin ihastus.
He alkoivatkin tapailla oikeasti.
Nyt he ovat oikea pari, ja he ovat ihania.
Söpö tarina.
Aika lasten kamaa, mutta söpöä.
Näytä Havenille kuva hänestä.
Onko tuo poikakaverisi?
On. Miten niin?
Ikävä kertoa,
mutta näin videon, jossa hän peuhaa poreammeessa.
Se olin minä.
Me tosin pussailimme vain.
Tuo on -
oikeastaan siistiä.
Otatteko tekin jäätelöä?
Sopii.
Sinulle.
Kiitos.
Kun Kitty lähetti rakkauskirjeeni, olin kuolla.
Rukoilin, että John Ambrosen kirje olisi kadonnut.
Kun vastausta ei kuulunut, huokaisin helpotuksesta.
Painajainen ei päättynytkään.
"Hyvä Lara Jean,
en voinut uskoa, että kirjoitit minulle.
Viime kerrasta taitaa olla viisi vuotta.
Ei sillä, että olisin vihainen. Ilahduin kirjeestä.
Olit tosi kypsä 11-vuotiaana.
Kun olin itse sen ikäinen, äiti laittoi minulle vielä välipalaa.
Sinulla taas oli syvällisiä ajatuksia ja tunteita.
Hullua.
Muistatko sen, kun jäimme vahingossa lukkojen taakse?
Luimme Harry Potteria Robertsonien puumajalla iltaan asti.
Silloisessa rakkauskirjeessä olisin kai sanonut:
'Tykkään lukea kanssasi.
Olet tosi soma.'
Sinä kirjoitit muutakin.
Mietin vain, miksi odotit.
Olen silti iloinen, että sain lukea sen.
Terveisin John Ambrose."
Voi luoja.
John Ambrose McClaren kirjoitti minulle.
Tykkäsikö hänkin minusta kuutosluokalla?
Entä nyt?
No niin, rauhoitu.
Se ei ole spontaani rakkauskirje vaan kiitoskortti.
Turha vastata.
Eikö silti olisi töykeää olla vastaamatta?
Ajattelematonta se olisi, joten vastaan.
Ystävällisellä tavalla. Ole vain kohtelias.
Kiitä kirjeestä ja jatka elämää.
"Hyvä John Ambrose,
toivottavasti voit hyvin.
Oletko yhä kiinnostunut politiikasta ja diplomatiasta?
Olet varmasti vielä fiksumpi, huomaavaisempi ja ihanampi..."
Mitä oikein mietin?
En voi sanoa noin.
"Hyvä John Ambrose,
oletpa taitava kynäniekka.
Kun näin nimesi kuoressa, sydämeni pamppaili..."
Olen mälsä.
"Hyvä John Ambrose,
kiitos ensinnäkin vastauksesta.
Mukavaa kirjoitella pitkästä aikaa.
Muistan kyllä, kun lueskelimme silloin puumajassa.
Sanoit olevasi Puuskupuh, ja se oli minunkin tupani.
Ajattelin, että sopisimme siksi yhteen."
Voi luoja.
En pysty tähän.
Kerronko tästä Peterille?
RYHDY VAPAAEHTOISEKSI!
Ykkösluokkalaiset, tulkaa kahvilaan valitsemaan kevään auttamiskohteenne.
Moro, Covey.
-Valmiina? -Aina.
-Mitä päässäsi pyörii? -Miten niin?
Syöt mietiskelykeksiäsi.
-Mistä tiesit? -Varmaan kuvasta,
jonka postasit Instagramiin tunnisteella #mietiskelykeksi.
Silloin mietiskelin suhdettamme.
Toivottavasti et tee niin nyt.
Muistatko, kun Kitty lähetti rakkauskirjeeni?
Kysytkö tosissasi?
Tietysti muistat.
Muistatko, kun kysyit muita saajia?
Viimeinen meni malli-YK-kokoustajalle.
-Se oli John Ambrose McClaren. -Eikä!
McClaren oli kamuni.
Hän vastasi.
Kirjoittiko hän oikean kirjeen vai sähköpostin?
Ihan oikeaa kirjepostia.
Puhuiko hän minusta?
-Kuten mitä? -En tiedä.
"Miten Kavinsky pärjäilee?"
Ei.
Vastasitko hänelle?
En vielä.
Eli suunnittelet vastausta.
Pitäisi varmaan.
-Miksi? -En tahdo olla töykeä.
Miksi kerrot minulle tämän?
Pyydätkö lupaani?
Olisi ollut outoa jättää kertomatta.
Valitkaa auttamiskohteet viisaasti.
Lähdette Adlerin edustajiksi.
Kokeilkaa uutta! Kiitos.
Moro!
Mitä äijä?
-Moro, LJ. -Hei, Trevor.
Katsopa.
Nappasimme jo kuusi paikkaa Oakwoodin kaupasta.
-Kaikki ovat mukana. -Tule.
Lähde sinäkin.
-Oakwoodiinko? -Niin.
Luulin, että menemme Belleview'hun.
Minä häivyn. Hauskaa riitaa.
Laitan nimesi listaan.
Margot auttoi Belleview'ssa.
Belleview näyttää paremmalta yliopistohaussa.
Päätimme poikaporukalla, että menemme Oakwoodiin treenien alettua.
Mene vain. Lähden Belleview'hun.
Oletko varma?
Mene nyt vain.
Korvaan tämän sitten.
Mennään kahville harkkojen jälkeen.
Viideltä.
Sopii.
-Se on eeppistä. -Laiskimus!
Ilmoittautukaa tekin Belleview'hun.
Neljän suora kasikymppisten kanssa ei hotsita.
Ei hitossa.
Ilmoittauduin soppajonoon.
Ehdotan uutta ohjelmaa.
Löytöeläinten puolesta.
Chris, hengailisit vain koirasi kanssa.
Se onkin löytökoira.
Nerokasta, eikö?
Onhan se. Samaa mieltä.
BELLEVIEW'N VANHAINKOTI
Tietysti lähdet Belleview'hun.
Olet suloisen ennalta-arvattava.
-Taidat mennä Oakwoodiin. -Ei kiinnosta lajitella mätiä vihanneksia.
Postasit käyneesi Cardonassa viikonloppuna.
Klassista Kavinskya.
Kun erosimme, luulin kuolevani,
jos syön vielä cacio e pepeä.
Ihan vinkkinä: jos tahdot mahtua farkkuihisi kesällä,
kannattaa pysyä salaattilinjalla.
Alettuani tapailla Peteriä -
en odottanut murehtivani hänen eksäänsä Geniä.
Aina kun koin jotain uutta,
hän oli jo kokenut sen Genin kanssa.
Tarvitsetko tätä tuolia?
Se on poikaystävälleni.
Ethän tarvitse tätä?
Tarvitsen.
-Peter vain myöhästyi hieman. -Niinkö?
-Onko tämä varattu? -Poikaystäväni on tulossa.
Olen tosi pahoillani, Covey.
Koutsi juoksutti meitä, kunnes kaikki yrjösivät.
Olisit voinut ilmoittaa.
En voinut rikkoa koutsin sääntöä.
Ei tekstaamista harkoissa.
Minun on päästävä joka peliin, joten...
Olen pahoillani.
Olisi pitänyt keksiä parempi suunnitelma.
Niin olisi.
Häivytään.
Mitä?
Soita isällesi. Kerro, että myöhästyt.
Minne menemme?
Vien sinut ulos.
-Selvä. -Mennään.
-Heti. -Tullaan.
Minä hoidan kaiken.
-Kiitos paljon. -Kiitos.
-Valmiina? -Olen.
-Niinkö? -Mennään!
Tule.
Täällä sitä ollaan Sizzlerillä.
Menoksi!
-Sinä tämän keksit! -Tiedän!
Ihanat treffit.
-Minne sitten? -Törmäilyautoihin!
Hoidan tämän. Sain sen!
Anna mennä!
-Menoksi! -Vauhtia!
-Lopeta, Peter! -Lopeta!
Ihan totta.
-Vauhtia! -Ei!
Voitto on minun!
Voitin!
-Hyvin tehty. -Anteeksi.
Saisinko tuon?
Kiitos.
-Katso. -Selvä.
-Minä katson. -No niin.
Seurustelu on hassu juttu.
Ensin asiat ovat ylösalaisin,
mutta sitten kimalle tuikkii kaikkialla.
Sen laskeuduttua satu jatkuu jälleen.
Ulkoileva aamuihminen.
-Aina hienot kengät. -Mistä puhut?
Rva Rothschildista. Heidän pitäisi mennä treffeille.
Hän otti avioeron.
Viime vuonna.
Isä ei ole seurustellut vuosiin. Hänkö alkaisi tapailla naapuria yhtäkkiä?
Kuulostat harhaiselta.
Sanoit samoin, kun ehdotin Peteriä sinulle.
Miten siinä kävikään?
Heitä pitää vain avittaa.
Kitty.
Jätä heidät rauhaan.
Ihan tosi.
Hän leikkasi pensasaitansa. Se on kielikuva!
Voin pitää Henryn ulkonakin.
Maistuisivatko sille vaikka kylkiluut?
Kyllä.
-Etsin sen numeron. -Hyvä poika.
Hei.
Heippa.
Mukava nähdä.
Löysin Bobbyn yhteystiedot. Tekstaanko ne?
Voin laittaa numeroni puhelimeesi.
-Sopii. -Selvä.
Se kaveri on oikea viherpeukalo.
-Hän antoi salkoruusuvinkkejä. -Pidän niistä.
-Niinkö? -Kyllä.
Niistä on atsaleoja enemmän iloa.
Aivan.
Minun pitää kai lähteä.
-Oli mukava nähdä, rva Rothschild. -Sano Trina vain.
Trina.
-Tule. -Saatan sinut ulos.
Selvä.
He rakastuvat ystävänpäivään mennessä!
Miten päättelit tuon puutarhapuheista?
Isähän ei tykkää koirista.
Älä minua hermoile.
Margot piti Belleview'n asukeista,
mutta eräästä hän puhui enemmän kuin muista.
Kova pala!
Useimmille on.
Tuossahan on ilmiselvä Song-Covey.
Taidat olla Stormy.
Ja sinä Lara Jean.
-Passittiko siskosi sinut luokseni? -Olen vapaaehtoinen. Etsin Dorothya.
Viihtyykö Margot Skotlannissa?
Hän pitää St. Andrewsista.
Kunpa hän ei pelkästään pänttäisi.
Skotlannissa oli aina lystiä.
-Se oli Pan Am -reittejäni. -Olitko matkustamohenkilökuntaa?
Siis mitä?
Ylikorrektia puppua.
Olin Pan Amin lentoemäntä.
Tarjoilimme savustettuja ostereita, kaviaaria ja gin martineja korkeuksissa.
Olimme taivaiden show-tyttöjä.
Näytän paikkoja.
Minun pitäisi odottaa Dorothya...
Dorothy ei osaa näyttää muuta kuin ensiapulaukun ja bingotarpeet.
Jos haluat oikean kiertokäynnin,
seuraa minua.
Tullaan!
Tämä on käsityöhuone.
Neulontakerho.
En kyllä käsitä tarvetta kerholle, kun tuo käy yksinkin.
Pelihuone.
Nuo huonot häviäjät eivät ota minua enää mukaan.
Kommarisakkia.
Että mitä?
Tämä oli aamiaishuone, kunnes Hilda keksi "kykynsä".
Me kuulimme tuon.
Sinunhan piti ennustaa puheeni.
Tässä on Dorothy.
Tämä on rakas ystäväni Lara Jean.
Hän on vapaaehtoinen lukiosta.
-Tervehdys. -Hei.
Dorothy, hän on sitten erityinen.
Kohtele häntä yhtä huolellisesti -
kuin oivia Bloody Mary -drinkkejäsi.
Nauratat minua.
Anna palaa, kulta.
Kiitos.
-Haen lisää. -Muista selleri.
-Tosiaan. -Kuituja.
Mitä turhia. Tietosi ovat täällä.
-Lara Jean Covey. -Niin.
-Minä. -Tervetuloa.
Odotamme vielä erästä.
Luulin olevani ainoa ilmoittautunut.
Adlerista kyllä. Port Smithistä on tulossa eräs...
John Ambrose McClaren.
Hei, Lara Jean.
Hei...
Hitsit!
Haen ensiapulaukun.
Oletko kunnossa?
Olen.
Seuraa sormeani.
Mitä teet?
Tarkistan tärähdykset.
Mistä tiedät?
Kyselen hieman.
Selvä.
Tunnetko minut?
Lähetin sinulle rakkauskirjeen.
Sama mies.
Palauta se kirje.
Miksi?
Kirjoitin sen kauan sitten -
enkä välttämättä muista, mitä sanoin.
Mietin vain, kuinka nolo olisin.
Hyvä on. Tuon sen kirjeen yhdellä ehdolla.
Palauta se luettuasi sen.
Tahdon todisteen siitä, että joku piti minusta yläasteella.
Pilailetko?
Kaikki pitivät sinusta.
Enpä oikein usko tuota.
Vaikka se olisikin totta,
en piitannut kaikista.
Kas niin.
Miten potilas voi?
Hän on kunnossa, mutta nolostunut.
Hyvä. Emme kaipaa uutta syytettä.
Oletko valmis?
Nousehan. Ihan rauhassa vain.
Hyvä. Hitaasti.
Kas niin.
Palautat sen sitten.
Siinä ehtoni. Ota tai jätä.
-Sovittu. -Selvä.
Valmiina.
Luulin seurustelun tarkoittavan sitä, ettei muita poikia tule ajateltua.
Vaikka olin ihan hulluna Peteriin,
kertasin jatkuvasti keskusteluani John Ambrosen kanssa.
En piitannut kaikista.
En halunnut miettiä, kuinka olisi käynyt,
jos hän olisi saanut kirjeeni yläasteella.
Mietin silti.
Kysyisin jotain.
Kun kirjoitit ne kirjeet,
kenestä pidit eniten?
Sinulla oli taatusti suosikki. Et pitänyt kaikista yhtä paljon.
Yksi kirje oli varmasti muita painokkaampi.
Jos totta puhutaan,
muistan yhden kirjeen olleen muita painokkaampi.
Se oli minun, eikö?
Se olin minä.
Vai mitä?
Etkö varmasti halua kimalletta tai helmiä?
En tahdo hullutella ekana ystävänpäivänämme.
Totta.
Ei kannata antaa herttaista lahjaa -
ja saada vastineeksi tauhkaa.
Se olisi noloa.
Tuo ei ehdi Margot'lle ajoissa.
Onneksi tämä meneekin naapuritaloon.
Kortti Trinalleko?
Se ei ole minulta vaan isältä.
Mitä puhuimmekaan sekaantumisesta?
Eikä isä käyttäisi kimalletta.
Peterkin kaipasi hieman kimalletta, jotta kiinnostuisit.
Sen kuin karkaat leipomaan.
Sinun luulisi arvostavan tätä menestystarinaani.
Valmistaudu. Viime vuonna Peter lähetti noita Genille joka tunnilla.
Hoidetaan tämä pois alta.
Voi luoja.
Olen liekeissä!
OLEN SINUN
Roskapostia!
En tunne puoliakaan näistä.
Varmaan futistyttöjä.
Onko tuo Kellyltä?
Tykkään hänestä.
Moi.
Älä turhaan vatvo Kavinskyn fanikerhoa.
Sinä se syrjäytit Genin vaivatta.
Niin kai. Joskus vain toivon, että poikaystäväni olisi...
Tuntemattomampi.
No, kruunu on raskas taakka.
En halua sitä. Vie pois.
Se on nyt sinun.
-En halunnut sitä. -Pidä hyvänäsi.
-Lopeta. -Se on nyt sinun.
YSTÄVÄNPÄIVÄ
Kuule...
Löysin sinut.
Niin löysit.
Etsin ystävänpäiväheilaani.
Tule.
Minne menemme?
Kohta näet.
Tämä on täydellinen paikka lahjan antamiselle.
Täällä sinä yllätit minut ensi alkuun.
Selvä.
Se on kaunis.
Laitatko sen kaulaani?
Toki.
No niin.
Eikä!
Tässä on korttisi.
Hieno.
Vielä yksi asia.
Selvä.
"Konsa kuu valoaan luo Se mulle ain' unia suo
Niissä kaunis Lara Jean tuo
Vaik' loista ei tähdet nuo Kirkkaan katseensa luo
Kaunis Lara Jean tuo
Pidätkö siitä?
Minulle ei ole ikinä kirjoitettu runoa.
Tämä on romanttisin juttu ikinä.
Miksi vietämme ystävänpäivää puukäsityöluokassa?
Tänään en siedä muita paikkoja.
A cappella riipii korviani.
Usuttiko Kavinsky ne kimppuusi?
Hän hankki jotain parempaa.
Kiva! Jätkä pelaakin tosissaan.
Minullakin on sinulle lahja.
-Herttaista. -Saat neuvon.
Vai niin.
Ennen kuin menette liian pitkälle, varmista olevasi sata...
-Tuhatprosenttisen varma... -Että haluan sitä. Tiedetään.
-En ole... -Aioin sanoa jotain muuta.
Varmistan, että osaat revittää moottoriasi -
ennen kuin päästät ketään konepellin alle.
Et osaa iskeä silmää.
Varmista, että osaat huolehtia itsestäsi.
Selväksi tuli, kiitos.
Hei.
Oliko sille muita syitä, miksi halusit syödä pajalla?
Tykkäämme sahanpurun tuoksusta, eikä se ole rikos.
Pitää lähteä.
Tämä lienee sinun.
Kiitti.
Voi luoja.
Ole hiljaa.
-Hauska nähdä taas! -Hei, rva Glick.
Hei, John.
Minulla on teille jännittävä projekti.
Vuosittainen puutarhajuhlamme on ovella.
Viime vuonna satoi, joten päätimme siirtää sen sisätiloihin.
Vietämmekö puutarhajuhlaa täällä?
Pari ruukkusaniaista, juustolautanen ja valoja, niin hyvä tulee.
Tyhjentäkää te nämä tilat.
Tästä tuli kaatopaikka.
Mitä tämä on?
Hra Sawoskin epäonnistunut kasvihuone ja kuolleiden asukkaiden tavaroita.
Heillä ei ollut sukulaisia.
Jakakaa tavarat roskiin ja lahjoituksiin.
Kun kuulin puutarhajuhlista, kuvittelin tyylikästä sisustusta.
En ruukkukasveja ja juustolautasta.
Onhan se vähän masentavaa.
Niinpä.
Katso tätä.
Rakkauskirjeitä Italian-komennukselta.
Valokuvan takapuolella on viesti.
"Rakas Linda."
Ei pitäisi lukea henkilökohtaisuuksia.
Haluatko lukea tämän?
Saat sen sitten vain lainaksi.
Niin.
"Hyvä John Ambrose,
muistatko Matt Kaplanin halloween-juhlat?
Suunnittelin pukuani viikkoja. Olin innoissani.
En kertonut siitä muille.
Sitten tulin paikalle.
Nähtävästi kaikki muut olivat kuulleet,
ettei kukaan pukeudu halloweeniksi.
Oloni oli höntti.
En kuulunut joukkoon.
Sitten tulit paholaisen munan asussa.
Tajusin olevani höntti siistillä tavalla.
Silloin tiesin sen.
Tunsin sen karkinpunaisissa lenkkareissani asti.
Rakastan sinua todella paljon.
Miksi sinun pitää muuttaa pois?
Ehkä tapaamme vielä, etkä saa tietää tunteistani.
Minä tiedän.
Tiedän tämän: olipa kerran niin, että sydämeni oli sinun."
Ajatella, että kirjoitin tuon ja hän luki sen.
Hän on alakerrassa ja tietää, että luin kirjeeni.
Oletko kunnossa?
En tiedä.
Tule huoneeseeni.
Naisen ei pidä näyttää tuollaista ilmettä.
"Ehkä tapaamme vielä.
Tiedän tämän: olipa kerran niin,
että sydämeni oli sinun.
Rakkaudella Lara Jean. "
Miksi?
Miksi kirjoitin tyhmät kirjeet?
Jännittävää minusta.
Ennustit, että tapaatte taas.
Niin kävi.
Minä seurustelen.
Itselläni oli lähes aina päällekkäisiä suhteita.
Tämä on eri asia.
Lupasimme välttää sydänsurut.
Toisen sydän särkyy aina.
Eikö ole keinoa välttää kipua?
Ei, jos toimii oikein.
Meidän on aika juoda.
Stormy.
Olen 16.
Kuten haluat.
Saanpahan enemmän.
Haen sinulle limua.
Minun nuoruudessani juotiin 18-vuotiaana.
Et ole kaukana siitä.
-Silloin tapasin ensimmäisen mieheni. -Miten?
Hän oli naapurimme.
Ja lauluntekijä.
Istuin olohuoneessamme ja kuuntelin hänen lauluaan.
Eräänä päivänä -
tajusin laulun kertovan minusta.
Jos mies kirjoittaa laulun,
se on varma merkki pihkaantumisesta.
Entä runon?
Sama asia. Runo on vain laulu ilman musiikkia.
Peter kirjoitti kauniin runon ystävänpäiväksi.
Muistat sen taatusti.
Konsa kuu valoaan luo Se mulle ain' unia suo
Niissä kaunis Lara Jean tuo
Vaik' loista ei tähdet nuo...
Kirkkaan katseensa luo
Kaunis Annabel Lee tuo
Miten sinä...
Myönnettäköön, että nuorukaisellasi on hyvä maku.
Ikävä kertoa, mutta tuon runon kirjoittaja -
on Edgar Allan Poe.
Maistuisiko paukku sittenkin?
Menoksi!
Hetkinen. Mitä tuo oli?
-Nyt ei pysätä! -Otetaan kuva Instaan.
Hei, äiti.
Nyt oikeaan Instaan.
"Vaahtounelma".
Salainen aines on...
-Kermavaahto. -Siitä...
Sinun pitäisi...
-Mitä? -Niinpä.
Sillä lailla.
Viimeinen keksijätski. Jaetaanko?
Kiitos.
Aina sama juttu!
-Etkö pelaa juomapeliä? -En ikinä.
Älä dissaa peluria vaan peliä.
Niinhän sanoin.
Antaa kuulua.
Tarvitsen tauon.
Tyttöystävän kärvistyksistä.
Mitä Peter teki?
En minä sitä.
Henkisesti.
-Jatka. -Juttu on näin.
Me jaamme keksijäätelön.
Se on hienoa.
Jos taas söisin Peterin kanssa,
miettisin sitä,
onko Peter syönyt jäätelöä jonkun toisen kanssa.
Oliko se toinen Gen?
Olenko hänestä sievistelijä, jos tahdon jakaa jätskin?
Ehkä minä haluan muutakin kuin vain jakaa jäätelön.
Vastaus noihin kysymyksiin on se,
etten tiedä.
Tuollaistako pyörii tyttöjen päässä?
-Ainakin tämän tytön. -Onpa hyvä, etten ole sinä.
Enkä jätskisi.
Otahan pakkia.
Hei, Lucas.
-Muistatko John Ambrose McClarenin? -Kyllä.
Tietty.
Ihastuin häneen viitosluokalla.
Häneen ja Michael B. Jordaniin Creedissä.
Ihastuin häneen kuutosluokalla.
Hänkin on Belleview'ssa.
Ei se siis merkkaa mitään.
Olen onnellinen Peterin kanssa.
Mietin vain juttuja liikaa, kuten sanoin.
Niin ei käy John Ambrosen seurassa.
Se on helppoa.
Kai siksi, että olemme vain ystäviä.
Olet onnenpekka.
-Miten niin? -Saat valita.
Koulussamme on tyyliin kaksi homotyyppiä.
Olen pahoillani.
Vatvoin vain omia ongelmiani enkä edes ajatellut, mitä sinä koet.
Kuule.
Tuota pikaa pääsemme lukiosta tosimaailmaan.
Sitten sinulla riittää vientiä.
Miksi olet noin varma?
Ennen kuin tiesin homoudestasi,
jonotin ensimmäisenä.
Olipa hitonmoinen puhe yhden suupalan takia.
KAIKKI HYVIN? TAHDOTKO LÄHTEÄ?
OKEI
Tekstaatteko toisillenne huoneen toiseen päähän?
Hei.
Mennäänkö?
Sopii.
Heippa.
Öitä teille.
Noin!
-Kaveeraatteko? -Emme.
Täällä ei ole nähtävää.
-Häipykää. -Heippa.
Hei.
Kaikki hyvin?
Olit hieman vaisu tänään.
Saanko kysyä jotain?
Totta kai saat.
Kysyisin runosta, jonka kirjoitit minulle.
En väittänyt, että minä -
kirjoitin sen.
Olen pahoillani. Olit niin iloinen,
kun luin sen sinulle. Kunpa olisinkin kirjoittanut sen.
Osaisinpa kirjoittaa jotain sellaista.
Sinä se kirjoittaja olet.
Suutuitko?
En.
Pidän siitä.
Hyvä. Vaikka en kirjoittanut sitä,
tunnen sinua kohtaan siten.
Kaunis Lara Jean.
Hän on tosi hyvä tässä.
Miten hän on niin hyvä tässä?
Miten hän osaa tehdä tuon noin helposti?
Mitäpä luulet?
Arvaa, missä muussa hän on hyvä.
En tahdo harrastaa seksiä kanssasi juuri nyt.
Ei se mitään. En minä...
En minä sitä yrittänytkään.
-Sanoinpahan vain. -Selvä.
Varmuuden vuoksi.
Luottaisit minuun. En tahdo hoputtaa sinua.
En etenkään autossa ihan talosi edessä.
-Tunnuinko hoputtavan? -Et.
-Minä... -Muistatko,
kun minä ja Peter olimme yläkerrassa viime valmistujaisissa?
Minä vain...
Ettekö sinä ja Gen tehneetkin sitä usein?
Voimmeko olla -
puhumatta Genistä?
Kyse ei ole Genistä.
Kaipaatko seksiä?
Onko elämässäsi tyhjiö?
Tyhjiökö? Ei ole.
Ei lainkaan.
Ajattele näin.
Olet BASE-hyppääjä.
En ole kokeillut sitä ikinä,
joten kysyisin tietysti sinulta siltä varalta,
jos en haluakaan sitä.
Lupaan, että jos päätät lähteä BASE-hyppäämään,
lähden kanssasi mieluusti.
On iso päätös -
hypätä jyrkänteeltä, joten...
Muista se.
Niin.
Selvä.
Saatan sinut ovelle.
-Sopii. -Selvä.
LAUANTAIN AIKATAULU ILTAPÄIVÄ: BINGO
Asetuitteko mukavasti?
-Jep. -Selvä.
Meillä on iso palkinto.
Kypsytettyä goudaa,
jonka lahjoitti rva Glickin poika. Kiitoksia.
Aloitetaan jo!
Hyvä on sitten.
Ensimmäinen numero.
B-4.
Et ole palauttanut kirjettäni.
O-62.
Et saa sitä takaisin. Liian noloa.
B-11.
Noloako?
Luepa Shakespearea änkyttäen koulussa.
En muista tuota.
N-32.
G-48.
Lievä änkytys ei vienyt suosiotasi.
Yökylässä kyseltiin, tykätäänkö Peteristä vai Johnista.
G-60.
Siinäpä se.
Minusta oltiin tykkäävinään,
koska olin Peterin kaveri.
I-24.
Muistatko päätöstanssit?
En voinut uskoa, että Sabrina Fox pyysi minua parikseen.
Hän yrittikin tanssia Peterin kanssa koko illan.
Jopa hitaiden aikana, kun en voinut esittää,
että tanssimme porukassa.
Hei!
Rupattelu sikseen.
Numeroita ja sassiin.
I-25.
Olisinpa jo siinä iässä, jossa ei tarvitse vaahdota juomapelistä.
Miksi luulet, että hengailemme vapaaehtoisesti -
vanhusten kanssa lauantaina?
N-40.
Olemmeko mälsiä?
Ehkä hitusen. I-30.
Siististi mälsiä.
Todellakin.
-Niin. -Pilailetko?
B-2.
Sain bingon.
Revi siitä.
Tuli muuten Peteristä mieleen...
Hän käski kertoa terveisiä.
Kiva.
Hengaatte yhä.
Jo vain.
Onko hän yhä entisellään?
Mitä tarkoitat?
Vaikkapa bileissä hän otti aina viimeisen pitsanpalan.
Jos yritti valittaa,
hän sanoi: "Olen urheilija."
Muistatko, kun leivoit synttäreikseni mahtavia maapähkinävoileivoksia?
Tosi hyviä.
Hän otti viimeisen niistäkin.
Emme silti suuttuneet, koska hän on -
Peter Kavinsky.
Ymmärrän kyllä.
Tapaileeko hän yhä Geniä?
Kyllä kai, koska hengailette edelleen.
En ole enää Genin ystävä,
ja hän erosi Peteristä.
Käy järkeen. Lukiosuhteet eivät kestäkään.
Niin. Siitä puheen ollen -
minun pitää kertoa...
Olettepa mainio tiimi.
Tämä ei käy.
Bingotavarat viedään kellariin.
Puutarhajuhlat pitää valmistella.
Sekoitan luumu-daiquireja.
-Hei... -Dorothy.
Tiesitkö kellarista?
Jestas.
Mozartin rintakuva.
Hänen uusin levynsä on hyvä.
Hei.
Katso.
Vähät tyhmistä puutarhajuhlista ja ruukkukasveista.
Tehdään asukkien mieliksi.
Tarjotaan vanhan ajan pukujuhlat ja tanssia.
Niinkö?
Elvytetään tähtitanssit.
On hullua luulla, että vanhukset haluavat vain pelata bingoa.
Todellakin.
Tuo on loistoidea.
Kiva.
Vaikkakin...
Totta puhuen uskon, että vanhukset tykkäävät bingosta jostain syystä.
Niin.
Arvaa, mitä muistelen.
Aikakapselia.
Muistatko sen hautaamisen?
Se oli puumajan pitsajuhlan aikaan.
Pitsajuhlat.
Meillä oli tosi hauskaa siinä majassa.
Hengailimme vain.
Luimme.
Minulla on kerrottavaa.
No?
Se maja puretaan.
Miksi?
Robertsonit muuttavat pois,
ja se uusi pariskunta on lapseton.
Aikakapseli.
Kaivetaan se ylös.
Eväisimmekö sen tulevilta polvilta?
Tulevien polvien päänvaivaksi jää metsäkato.
Ahtaat kaupungit.
Silloin elämme jo kai veden alla.
Se olisi kivaa meille.
Mitä tuumit?
Tuo on loistoajatus.
Kutsutaan muutkin kapselin haudanneet.
Niin.
Todellakin. Voimme kutsua kaikki.
Se olisi hienoa.
Tuon pitsaa.
Leivo sinä niitä -
maapähkinävoileivoksia.
Mustekalan hengityselimistö on uniikki.
Sillä on yhden sydämen sijasta kolme.
Viiltäkää pistesilmän alta,
niin näette kidussydämen.
Mustekala on nilviäinen, ja näemme sellaisen -
ensi viikon vierailulla Portlandin akvaariossa.
Hoidan tämän.
Onko perjantaina vapaata?
En ole varma.
Miten niin?
Muistatko hautaamamme aikakapselin?
Kaivetaan se ylös.
Vainko me?
Ei vaan muutkin, joiden kanssa hautasimme sen.
-Eli Gen, vai? -Ei.
Hänhän postasi meistä videon.
Emme tiedä sitä varmaksi.
Hän tuskin tulisi kutsuttunakaan.
Sinne tulisivat minä, sinä, Chris, Trevor -
ja John Ambrose.
Vastasit siis kirjeeseen.
Hassu juttu.
Olemme molemmat Belleview'ssa.
-Eikä. -Kyllä.
Ihanko tosi?
Pyysitkö häntä sinne?
En edes vastannut hänelle.
Ollaksesi tyttö, joka ei ole seurustellut ikinä,
osaat kyllä sotkea miehen pään.
Anteeksi?
Aikakapseli. Sopiihan se.
Sieltä voi löytyä vaikka mitä.
Kiva.
Katso.
-En. -Katso.
-Älä... -Katso.
Jessus.
Maapähkinävoileivoksia.
Peter pitää suolakinuskista.
Lara Jean.
Heippa.
Kaksi pepperonipitsaa taitaa riittää.
Kas vain. Johnny McClaren!
Peter Kavinsky.
Terve.
-Hauska nähdä. -Samoin.
-Miten menee? -Pitsaako?
-Mitä makua? -Pepperoni oli turvallisin valinta.
Vasta nähtyäni heidät vierekkäin tajusin,
kuinka surkea idea tämä oli.
Tilasitteko pitsua?
Kamala nälkä!
-John! -Niin.
-Pääsit tulemaan! -Niin.
Hitsit. Pitkästä aikaa!
LJ ja minä suunnittelimme koko jutun.
-Kiva, kun tulit. -Enää puuttuu Chris.
Kutsuni taisi hukkua postissa.
Jestas, Gen ja Peter. Aivan kuten ennen.
Pannaanko toimeksi?
Miksi tulet joelta?
Hautasin ruumiin.
Olet seuraava.
-Rauhoitupa nyt. -Voin ottaa ne.
-Kiitos. -Ei kestä.
En usko lapiota sinulle.
-Muistatteko, minne hautasimme sen? -Autanko?
Pärjäämme kyllä, kiitos.
Näille main.
Ei sitä noin syödä.
Hän söi sen alhaalta ylös.
Hän säästääkin parhaat palat.
Niin kuuluukin.
Mikset pyytänyt minua tuomaan pitsaa?
Avataanpa sitten tämä loota!
Allekirjoittanut ensin.
-Kuka laittoi tämän? -Minä. Pelkkä ranneke.
Se ei ole pelkkä ranneke -
vaan elämäsi kallein tavara silloin.
Niin kai.
Baseball-pallo.
-Sinun varmaan. -Niin.
Löin puistossa sen kunnarin.
Muistan sen. Juoksit kentältä -
ja pussasit minua äitisi nähden.
En muista tuota.
Selvä. Tuo on minun.
Linkin Parkin konsertti Crystal Ballroomissa.
-Linkin Park? Nörtti. -Mitä?
Linkin Park on rautaa.
Tämä on siltä ajalta, kun aloit Seahawks-faniksi -
-ja pidit lätsää päivittäin. -Luoja.
Sinähän hankit Seahawksin t-paidan vokotellaksesi Johnia.
-En. -Tosi söpöä, jos tuo on totta.
Muistatko sen änkytyksesi, McClaren?
Huomasin, ettei sinulla ole sitä enää.
Kiitos vain.
Puheterapeuttini ilahtuisi varmasti, koska hänen keinonsa tepsivät.
Se parani.
Tämä on tulevalle Chrisille.
Se olen minä.
Nero silloin,
nero nyt.
Nero kylläkin tuntisi rahan aika-arvon.
Nykyinen 20 dollarin seteli on heikompi kuin kuusi vuotta sitten.
-Näytit minulle. -Tiedän.
Mitä sinne jäi?
Se on tyhjä.
Kaikki laittoivat sinne jotain.
Se nyt vain sattuu olemaan tyhjä.
Otatteko viimeisen siivun?
Myöhäistä.
-Mitä? -Maja kävi ahtaaksi.
Minä häivyn.
Voin auttaa siivouksessa.
-Ei tarvitse. -Hei.
Olinhan mukana sotkemassa...
Voin kyllä auttaa yksinkin tyttöystävääni siivoamaan.
Kiitos silti.
Ojennatko kamoja ylhäältä?
Selvä.
Huomiseen.
Niin.
Mikset kertonut McClarenille, että olemme yhdessä?
Yritin, mutta sopivaa hetkeä ei tullut.
Ei niin, kun flirttailee.
Emme me flirttailleet.
Kun tarvitset pitsaa, kysy vain.
Mikä tuo pitsajuttusi on?
Kyse ei ole pitsasta.
Te näytitte juhlan järjestäjiltä.
Tavallaan olimmekin.
Sellainen ei sovi.
Se on väärin, kun seurustelee.
Tosiaan.
Kuten eksän kutsuminen tyttöystävän juhliin.
En kutsunut häntä! Virallisesti.
-Saatoin mainita asiasta. -Milloin?
En tiedä.
Mitä väliä? Itse hommasit pitsat.
-Pyörimme ympyrää. -Näin ei pitäisi olla.
-Miten sitten? -Ei ainakaan näin.
Tahdotko siis erota?
Mitä ihmettä? Miksi sanot noin?
En tiedä.
Salailitko siksi, että sinulle jäisi valikoimaa?
En todellakaan.
Olen ollut neuvoton suhteemme alusta asti.
En lukenut seurusteluopasta.
Mitä se tarkoittaa?
Pieniä asioita. Gen pukeutui peleihisi.
-Pitääkö minunkin? -Ei vain Gen -
vaan kaikki tyttöystävät.
Haluatko, että minäkin?
En, ellet itse halua.
Siten näyttäisit välittäväsi.
Kuten ystävänpäivänserenadilla, vai?
En pitänyt sitä tyylinäsi.
Ei se olekaan.
Selvä sitten.
Tulehan.
Ei riidellä enää ikinä.
Hyvä on.
Kannan tämän.
Tätä tietä.
Olet sangen taitava hiippailemaan.
Olisi pitänyt kertoa minusta ja Peteristä.
Ei se mitään.
Minä...
Minua vain nolotti.
Ymmärsin väärin.
Syy on kokonaan minun.
Olen pahoillani.
Nyt kun kerran aloimme tunnustaa juttuja...
Kutsut minua John Ambroseksi.
Niinhän kaikki.
Tiedän.
Sinun takiasi.
Mitä?
Ennen kuutosluokkaa kaikki kutsuivat minua Johniksi.
Sinä kutsuit minua John Ambroseksi.
Sinusta oli siistiä, että käytimme etunimeä ja toista nimeä.
En oikaissut sinua.
Pidin siitä, että meillä oli jotain yhteistä.
Käskin muita sanomaan minua John Ambroseksi.
En tiedä, mitä sanoa.
Olemmeko sujut, John -
Ambrose?
Ainahan me.
Lara -
Jean.
MUKAKIITOSPÄIVÄ
Otetaanko ruusukaalia?
Se ei maistunut viime vuonna.
Kittyn mukaan peruna kuuluu mukakiitospäivään.
Ei sitten oteta.
Haenpa sittenkin ruusukaalia.
-Hei. -Mitä puuhaat?
Minä vain...
-Laitan... -Näytähän.
-Nuo ovat hyviä. -Herkullisia.
En ollut nähnyt isää ihastuneena.
Siinä hän silti oli.
Naureskeli hermostuneesti kädet taskuissa.
Hän näytti vähän toivottomalta.
-Moi. -Hei.
Minun piti hakea ruusukaalia, mutta huomioni herpaantui.
-Käsitän. -Pidämme...
-Mukaystävänpäivän. -Niin.
Kuin kiitospäivä, mutta maaliskuussa. Se on perheperinne.
Onpa hauskaa.
Tule sinäkin.
Niin.
En haluaisi...
Odottaa kalkkunansyöntiä marraskuuhun.
Eikö? Haluatko tulla?
-Olen mukana. -Selvä.
Tekstaan lisäjutskat.
Selvä.
-Kukaan ei sano noin. -Kiva sana.
-Kiva, kun tulet. -Niinpä.
Minun pitäisi kertoa jotain.
Se isän lähettämä kortti...
Kitty teki sen.
Eikö siis rva Rothschildille osoitettu ystävänpäiväkortti kimalleliiman kera -
ollut isältäsi?
Mikä juonenkäänne.
Ottiko isä ruusukaalia?
Ei hän ottanut.
Selvä.
Isä.
Mitä?
-Ota lisää. -Selvä.
Hyvä on.
Hyvännäköistä.
Kas niin.
Onko pavuissa jotain vikaa?
Ne eivät ole Coveya.
Kaikki muut pöydän antimet voisivat olla suoraan äidin ruuanlaittolehdistä.
-Hän huomasi. -Tarkka silmä.
Tapanani on hankkia säilykepapuja.
Se on äitiin liittyvä symbolinen ele.
Tuon takana kuulostaa olevan jokin tarina.
Yliopistossa minut kutsuttiin kiitospäiväjuhliin asuntolassa.
Se oli tosin maaliskuun puolivälissä,
ja juhlien emäntä oli siistein näkemäni tyttö.
Evie, heidän äitinsä.
Hänestä oli epäreilua, että vuoden kaksi parasta juhlaa -
olivat loppuvuonna peräjälkeen.
Tarkoitus oli hajauttaa ne ja pitää nyyttikestit maaliskuussa.
Ja kun kaikki muut toivat kotitekoisia ruokia,
isä toi...
Säilykepapuja.
Aivan.
Äiti pilkkasi häntä koko illan.
Luulin hänen suuttuneen oikeasti.
Kämppis kertoi, että se olikin flirttiä.
Se kiusoittelu.
Ei.
Onpa suloinen perinne.
-Kiitos kertomuksesta. -Kiitos.
On toinenkin perinne.
Tulokkaiden pitää syödä pavut.
-Se ei ole tarpeen. -On se.
Margot syötti niitä Joshille.
Kuulostaa kiveen hakatulta.
Hyvä on.
-Äänen suuntaan. -Pidänkin säilykkeistä.
Tuo käy järkeen.
Evelle.
Evielle.
Onko hyvää?
Ei hirveää.
-Eikö? -Siinä se tuli.
Saanko kastiketta?
Leikkaan kalkkunaa. Otatko tämän?
-Toki. -Selvä.
Katsotaanpa.
-Anna olla, isä! -Taidatkin olla kokenut.
Saatoin tehdä pari seurustelumokaa.
En tänään.
Viimeinen kirpaisi.
Tuosta lookista Pete tykkää!
Hei.
Mitä?
Kuinka tämän sanoisi?
Sano vain.
Näin Peterin ja Genin.
He vaikuttivat läheisiltä.
Miten läheisiltä?
Moi.
Olitko Genin kanssa?
Olin.
Taas se alkaa.
Hän oli poissa tolaltaan.
Vanhemmille sattui jotain.
Hän kaipasi ymmärtäväistä seuraa.
-Siinä kaikki. -Niinkö?
Ala tulla!
Tuolla on väliä.
Hän todistaa, että vaikka tekisit mitä,
tulet hänen soittaessaan.
Tosipaikan tullen valitset hänet joka kerta.
Paskat.
Valitsen sinut.
Kun piti valita, valitsin sinut.
Mitä tuo edes tarkoittaa?
Hän kuvasi sen videon, joten uhkasin katkoa välit.
-Tiesitkö siitä? -Kyllä...
-Kiistit sen. -Välillänne on jo tarpeeksi pahaa verta.
Yritin vain...
Suojella häntä, kuten aina.
Suojella sinua.
-Peter! -Covey.
Ihan tosi. Mennään.
Valitan, LJ.
Puhutaanko toiste?
Mistä hän tiesi?
-Mitä? -Sinä iltana.
Sanoin meneväni petiin. Mistä Gen tiesi, missä olit?
Odotit häntä poreammeessa.
Peter!
Sinä ja minä emme olleet vielä yhdessä.
Siksi hän kuvasi videon.
Ellen olisi etsinyt sinua,
te kaksi olisitte yhdessä, emme me.
Ehkä niin pitäisi olla.
Et ole tosissasi.
Lähde.
-Älä tee tätä. -Mene.
Lupasimme olla särkemättä toistemme sydäntä.
Lupasimme molemmat jotain, mitä emme voineet pitää.
Selvä.
Kaipaan sinua, äiti.
Kunpa voisit neuvoa minua.
Varttia vaille kahdeksan.
Tiedän.
Selvä.
En koskaan sua tuntenut
Vaikka kovasti yritin
Huijattuna Koukussa
Tunsin että onnistumme Mutta hölmö olinkin
Jälkikäteen se on selvää
Asianajajakin kysyi: "Mistä löysit kundin moisen?"
"Nuoret ne vain joskus Vääriin ihmisiin rakastuu"
SYDÄNSURUT
Joskus mokaillaan Se kai kuuluu asiaan
Kun rakkaudeksi luulee Pelkkää tuskaa sisällään
Joskus mokaillaan Se kai kuuluu asiaan
Kaikki lopulta hyväks kääntyy
Siinä opetus tarinan tään
Kymmenen minuutin päästä olette jonossa luokkaretkeä varten.
Ottakaa mukaan tehtäväliuskat -
ja huoltajien luvat, älkääkä hukatko parianne.
Joskus mokaillaan Se kai kuuluu asiaan
Kun rakkaudeksi luulee Pelkkää tuskaa sisällään
Joskus mokaillaan Se kai kuuluu asiaan
Kaikki lopulta hyväks kääntyy
Siinä opetus tarinan tään
Niin sanotaan On parempi rakastaa ja menettää
Kuin rakkautta vaille jäädä
Vaikka paskapuhetta se ois
Haluan teille kertoa tään
Haluatko tämän takaisin?
Vaikka.
Toki.
-En saa sitä. -Minä autan.
Luulin, että Peterin kanssa selviäisimme mistä vain.
Olin väärässä.
En tiedä, oliko rakkautemme epäaitoa -
vai emmekö olleet valmiita.
Tiedän, ettemme olleet rehellisiä.
En ole ollut rehellinen itselleni.
VOITKO TULLA PUUMAJALLE?
Heippa.
Hei.
Taidat tietää, että Peter ja minä erosimme.
Jotain sellaista kuulin.
Osittain syynä oli se, että luulin hänen ajattelevan sinua.
Etten riittäisi koskaan.
Uskoin, ettei hän pääse sinusta yli.
Sitten tajusin,
että se sinua yhä miettivä -
olin minä.
Et varmaan muista tätä, mutta...
Tämä oli meidän ystävyysrannekkeemme.
Erehdyit pahasti Peterin suhteen.
Hän on hulluna sinuun.
Niin hän sanoi.
En soittele hänelle satuttaakseni sinua.
Minä vain...
Vanhempani ovat eroamassa,
ja se on tosi hämmentävää.
Peter on kokenut saman.
En halunnut sinun tietävän, että laitoin kapseliin saman esineen.
Isoäiti opetti minulle korealaisen sanan, jungin.
Se on kahden ihmisen välinen katkeamaton yhteys.
Vaikka toista alkaisi vihata, tälle on silti aina paikka sydämessä.
Genillä ja minulla on jung.
Osa meistä on aina sidoksissa toisiimme.
Jos tahdon jatkaa elämää,
en saa syyttää Peteriä kytköksestä Geniin.
MOI!
HEIPPA!
VALMIINA HUOMISEN TÄHTITANSSEIHIN!
Siinähän sinä. Tule sisään.
Näytät upealta.
Ja sinä valmistautumattomalta.
Olen vain vapaaehtoinen.
Olisi outoa tälläytyä.
No,
sitten et tarvitsekaan tätä.
On sääli, ettet halua pukeutua.
Tämä näyttäisi -
ihanalta ylläsi.
Antaapa olla.
Stormy.
Anna se mekko.
Miltä näytän?
Sinä näytät -
aivan laittoman hyvältä.
Heippa.
Näytät upealta.
Kiitos.
Kiva, kun päätin pukeutua.
Niinpä.
-Tämä on isän. -Kiva.
Mennäänkö?
-Kyllä. -Niin.
"Tämä on isän..."
Tulkaa pois pöydän takaa ja pitäkää hauskaa.
Väki osaa kyllä itsekin ottaa boolia.
Olemme töissä.
Suostuttele hänet.
Pyydä häntä tanssimaan.
Mitä kuhnit?
Meidän halutaan tanssivan.
Vapaaehtoisten tulee tehdä asukkien mieliksi.
Tanssimme vihdoin.
Halusin pyytää sinua kuutosluokan tansseihin.
Niin.
Tulin pihaasikin.
Keräsin kasan risuja -
ja kirjoitin niillä T-A-N-S-S-I.
Perään tuli kysymysmerkki. Kasasin ne ikkunasi alle.
Sitten isäsi tuli kotiin.
Olen aika varma,
että hän luuli minun siivoavan toisten pihoja.
Hän antoi minulle kympin.
Sitten minua alkoi jännittää.
Lähdin kotiin.
Uskomatonta.
Niin.
Itse asiassa se on aika noloa.
Ei olisi pitänyt kertoa.
Olethan Kavinskyn kanssa.
Hän ja minä...
Oletko kunnossa?
Haukataan happea.
-Selvä. -Niin.
Tule.
Ajatella, että sataa lunta näin myöhään.
Se on jo varmaan sulanut aamulla.
Mutta...
Vai niin!
-Selvä! -Älä.
-Loput jo arvasitkin. -Ei!
Mitä teet?
Lumienkeleitä.
Onko kylmä?
-Paleltaa. -Selvä.
Tule.
Mietit Peteriä.
Anteeksi.
Lara Jean.
Oletko kunnossa?
Me suutelimme.
Silti minä -
halusin hänen olevan joku muu.
Tuntuu, että pilasin kaiken.
Ei.
Soimaat itseäsi liikaa.
Joskus on suudeltava väärää miestä tietääkseen, mikä on oikein.
Itse olen tehnyt niin useammin kuin kehtaan myöntää.
Entä jos on liian myöhäistä? Peter ja minä erosimme.
Entä sitten? Palatkaa yhteen.
Jos niin haluat.
Entä jos hän ei?
Mitä niin?
Halua minua.
No,
se sattuu hitosti.
Niin.
Selvä. Stormy?
Voinko palauttaa mekkosi huomenna?
Et.
Se on sinun.
Kiitos.
Pitää lähteä.
Mene.
Peter.
Sanoit, ettet tykkää ajaa lumisateessa.
Särje sydämeni, Covey.
Särje sydämeni tuhanneksi palaseksi.
Tee mitä haluat.
Rakastan sinua.
Minäkin sinua.
Kun lähettää lyhdyn taivaalle,
pitää toivoa.
Luulin haluavani lupausta, ettemme satuttaisi toisiamme.
Halusin jotain olematonta.
Halusin satuelämää.
Nyt tiedän, etten halua puolikasta rakkautta.
Haluan kaiken.
Kaiken saamiseksi on vaarannettava kaikki.
Jos voisin tehdä tämän taas, en muuttaisi mitään.
Kaikki tapahtunut toi meidät tähän.
Tämä on tarinamme.
Olemme yhä alussa.
Tekstitys: Jouni Jussila