Så han kom fram till mig Och frågade mig om en dans
Han verkade snäll Så jag ville ge det en chans
Jag hade ingen aning, nej Så jag viskade: "Jag älskar dig"
Han sa att jag är hans tjej Och sen kom kyssen
Sen kom det ett frieri Han ville att det skulle vara vi
För mig var det som poesi Och sen kom kyssen
En natt på stan? Skojar du, Lara Jean?
Du har inte tid att fantisera om en 80-talsfilm.
Fast just idag är det inte en fantasi.
Det är på riktigt! Ser jag inte annorlunda ut?
Nej, det tycker jag inte.
-Hur menar du? -Som om jag har en pojkvän.
Du ser ut som att han är här snart, och du inte har gjort dig i ordning.
Har du ens duschat?
Ut.
Jag ska ta en dusch.
Det sägs att sagor inte är på riktigt, men ibland...
...lever man lycklig i alla sina dar.
Jag har drömt om det här sen jag började läsa kärleksromaner:
min allra första dejt.
-Hur ser jag ut? -Perfekt.
Du är jättefin.
Okej.
Hej.
Hej!
-Vad händer? -Inte så mycket.
-Jag har nåt till dig. -Tack!
Hej, Kitty.
-Den är till dig. -Jag älskar gerberor.
-Dr Covey. -Var ska ni äta? Jag har många tips.
Pappa, kan du sätta dem i vatten?
-Säg efter mig: Klockan elva. -Klockan elva!
-Ha så kul nu. -Men inte för mycket.
Hej då.
-Jag har aldrig varit på Cardona's! -Det är bra här.
Vad kul det ska bli! Bra val.
-Du kommer nog att gilla det. -Oj, vad fint!
-Till signorina. -Tack.
-Och signore. -Grazie.
-Vilken lång meny! -Ju längre meny, desto finare restaurang.
Här dukar de med två gafflar, utifall att man skulle tappa den första.
-Så är det inte alls. -Jo, det är det visst.
-Titta nu, då. -Sluta, Peter. Det är pinsamt.
-Vad är det som händer? -Varför... Peter!
Tur att jag har en i reserv.
Det här är min första dejt.
Jag har aldrig haft ett förhållande.
Hoppas att jag duger.
Du, ge mig nycklarna.
-Vill du verkligen köra? -Jag är bra på det nu!
Jag är rädd för att köra i snö, men vet du vad? Det snöar inte.
-Visst. Men döda oss inte. -Ja!
Snälla!
-Hur kände du till det här? -Jag har mina sätt.
Skriv vad du önskar dig, och sen skickar du iväg den.
Det där är ingen önskan.
En önskan kan inte vara nåt som redan händer.
-Vad är det? Vad händer? -Jag vill att det aldrig ska ta slut.
Funderar du på att det ska ta slut mellan oss nu?
-Det var bara en tanke. -Då får du be den att försvinna!
Vi är faktiskt på vår första dejt.
Jag vill inte att vi ska krossa varandras hjärtan.
Jag lovar att inte krossa ditt hjärta.
Jag lovar att inte krossa ditt.
-Gillar du den? -Ja.
-Titta! Grymt, va? -Du skriver fint.
Det här fixar vi.
Så ska det se ut!
Den ska spännas ut.
Så coolt!
-Herregud! -Nu flyger den!
Vi lyckades! Vad vackert det är.
Nu kan alla se våra initialer.
Jag undrar om jag nånsin vänjer mig vid hur djup bilen är.
-Den är... -Så hög!
-Den är rätt hög faktiskt. -Det känns som ett fall när jag kliver...
Du får vänta, så kommer jag och fångar dig.
Okej...
Hur var första dejten?
Jag vill att du ska vara helt ärlig.
Den var...
-...perfekt. -Tycker du?
-Okej, god natt. -God natt.
Använd höger hand och vik den långa delen över den korta.
Måste vi verkligen klä upp oss?
-De andra kommer inte att göra det. -Men pappa vill det.
Vad fina ni är! Koreanskt nyår är så kul.
-Jag önskar att jag kunde vara med. -Vi också.
-Du ska få massor av bilder. -Vi måste gå nu!
-Mina flickor. -Åh, nej. Nu börjas det.
Som två vackra små rosor.
Är det Margot?
-Jag önskar att du vore här, hjärtat! -Jag också.
-Jag älskar er. -Hej då.
Jag kunde!
Jag var tveksam.
-God morgon. Vad fina ni är. -Tack!
-Varsågod. -Tack så mycket.
-Känner du dig inte utanför utan hanbok? -Jo, mamma. Jag är extremt förkrossad.
Tack.
-En öl, Dan? -Ja, varför inte?
Dan, träffar du nån?
-Carrie! -Jag undrar bara.
Du behöver inte vara singel för alltid.
Enligt pappa är det viktigt att vi månar om vårt koreanska arv.
Men den egentliga orsaken till att vi slår på stort
är att han känner sig närmare mamma hos hennes familj.
Har du pojkvän nu?
Jag menar inget illa, men jag trodde att du skulle vänta till college.
Han heter Peter, och det är tack vare mig som de dejtar.
Han kände inte till henne förrän jag skickade ett kärleksbrev.
Egentligen var det fem...
De låtsades dejta för att göra hans ex sotis,
men sen hände nåt konstigt, och de började dejta på riktigt.
Nu är de ihop på riktigt, och de är hur fina som helst.
Så gulligt. Ganska barnförbjudet, men ändå gulligt.
Visa en bild på honom för Haven.
-Lägg av! Är det din pojkvän? -Ja, hur så?
Jag vill helst inte säga det här,
men jag såg ett klipp där han hade sex med en tjej i badet.
Ja... Det var jag. Det är inte som du tror. Vi hånglade bara.
Rätt...
...coolt, faktiskt.
-Jag vill ha glass. Vill ni också ha? -Visst.
-Det är till dig. -Tack.
När Kitty skickade breven trodde jag att livet var över.
Jag hoppades att brevet till John Ambrose hade försvunnit.
Eftersom jag inte fick svar trodde jag att mardrömmen var över.
Men det var den visst inte.
Kära Lara Jean.
Jag blev så förvånad över att få brev från dig.
Har det gått fem år sen vi sågs sist?
Jag är inte arg eller nåt. Det gjorde mig bara glad.
Du var så mogen i 11-årsåldern!
När jag var 11 ställde mamma fram mellanmål till mig efter skolan,
medan du grubblade och kände en massa invecklade känslor.
Galet!
Brevet påminde mig om när vi blev utelåsta. Minns du det?
Vi gick till Robertsons trädkoja och läste Harry Potter till kvällen.
Om jag skulle skriva ett kärleksbrev då skulle det nog ha stått:
"Jag gillar att läsa med dig.
Du är jättesöt."
Ditt brev var så mycket mer.
Jag har bara en fråga: Varför skicka det nu?
Oavsett svaret är jag glad att få läsa det nu.
Din, John Ambrose.
Herregud.
John Ambrose McClaren har skrivit ett brev till mig.
Vänta nu... Betyder det att han gillade mig i sexan också?
Gillar han mig fortfarande?
Okej, lugna ner dig.
Det var inte direkt ett kärleksbrev, utan snarare ett tackkort.
Du behöver inte svara.
Men vore det inte ohyfsat att inte svara?
Det vore absolut otacksamt, så jag borde nog svara.
Men på ett vänligt sätt. Artigt!
Tacka för brevet och gå vidare.
"Kära John Ambrose. Jag hoppas att allt är bra med dig.
Är du fortfarande intresserad av politik och diplomati?
Du är säkert ännu smartare, mer omtänksam och sötare..."
Vad är det jag skriver? Det kan jag inte ta med.
"Kära John Ambrose. Vilken fin handstil du har.
När jag såg ditt namn på kuvertet fick jag fjärilar i magen..."
Jag är så töntig.
"Kära John Ambrose.
Först och främst, tack för att du svarade. Det är kul att höra av dig.
Jag minns när vi var i trädkojan och läste till kvällen.
Du sa att vi både skulle passa bra i elevhemmet Hufflepuff.
Jag såg det som ett tecken på att det skulle bli vi."
Herregud! Jag klarar inte av det.
Måste jag berätta det här för Peter?
VI SÖKER VOLONTÄRER!
Alla tredjeårselever, anmäl i matsalen var ni ska volontärarbeta under våren.
Läget, Covey?
-Redo? -Alltid redo.
-Vad grubblar du på? -Vad menar du?
Du bakar alltid när du behöver tänka.
-Hur vet du det? -Kanske från...
...bilden som du la upp på Instagram med hashtaggen #tankfulltbak.
-Då visste jag inte var vi hade varann. -Men det undrar du väl inte över nu?
-Minns du när Kitty skickade alla brev? -Undrar du det på riktigt?
Klart att du minns det, men du undrade vilka som fick de andra,
-och jag nämnde en från FN-rollspelet. -Just det.
-Det var John Ambrose McClaren. -Du skojar!
-McClaren? Det var min polare! -Han svarade nu.
-Med ett riktigt brev, eller ett mejl? -Ett riktigt brev i brevlådan.
Jaså.
Skrev han nåt om mig?
-Som vadå? -Vet inte.
-"Hur mår Kavinsky? Allt bra med honom?" -Nej.
-Har du svarat? -Inte än.
-Så du tänker göra det? -Jag borde nog göra det.
-Varför då? -För att inte vara ohyfsad.
Varför berättar du i så fall? Ber du om tillåtelse, eller...
Nej, men det vore konstigt om jag inte sa nåt.
Välj var ni ska volontärarbeta med omsorg. Tänk på att ni representerar Adler.
Tänk utanför ramarna, tack!
Tja! Läget, snygging?
-Läget, LJ? -Hej, Trevor!
Kolla in det här.
Vi har redan sex platser på Oakwoods marknad.
-Alla kan vara med. -Ska du inte anmäla dig, Covey?
-Till Oakwood? -Ja.
Skulle inte vi hjälpa till på Belleview?
Jag går nu. Bråka på ni.
Kom igen, det blir kul!
Margot hjälpte till på Belleview, och det ser bättre ut på collegeansökan.
Det var vi killar som bestämde att det skulle bli Oakwood.
Gå du. Jag anmäler mig till Belleview.
-Säkert? -Jadå.
Seriöst, anmäl dig!
Jag ska gottgöra dig. Vi kan ta en kaffe efter träningen.
Klockan fem.
Det låter bra.
-Episkt! -Du är så lat!
Ska ni också anmäla er till Belleview?
Och spela fyra i rad med åttioåringar? Nej, tack.
Så fan heller. Jag ska jobba i soppköket ändå.
Jag tänker föreslå ett nytt program: Skydda djurens välfärd.
-Det är ju bara du och din hund. -En omplaceringshund, ja! Genialt, va?
Jag håller faktiskt med dig, Chris.
BELLEVIEWS ÄLDREBOENDE
Klart att du väljer Belleview.
Du är så förutsägbar, men det är rätt gulligt.
-Och du valde Oakwood? -Gräva i halvrutten mat? Nej, tack.
Jag såg din story från Cardona's i helgen. Typiskt Kavinsky.
Jag trodde att jag skulle dö om jag åt mer cacio e pepe när vi var ihop.
Ett tips: Om du vill komma i jeansen till sommaren
är det bäst att du beställer salladen.
När vi blev ihop anade jag inte att jag skulle känna mig så osäker på Gen.
Men allt som jag gjorde med honom, hade han redan gjort...med henne.
-Är den här stolen upptagen? -Ja, den är till min kille.
-Du behöver väl inte stolen? -Jo. Peter är på väg.
-Han är lite sen bara. -Är han?
-Är den här stolen upptagen? -Ja. Min kille ska ha den.
Jag är verkligen ledsen, Covey.
Tränaren tvingade oss att springa i trappan tills vi var spyfärdiga.
Du kunde ha hört av dig.
Det skulle jag, men han har en regel: Om man messar får man inte spela.
Jag måste spela alla matcher, så det...
Förlåt. Jag borde inte ha låtit dig vänta.
Det har du rätt i.
-Kom, så går vi. -Va?
-Ring din pappa och säg att du blir sen. -Vart ska vi?
Jag ska bjuda ut dig.
-Okej. -Kom, så går vi.
-På momangen! -Ja, jag kommer.
Du behöver inte göra nåt.
Tack så mycket.
-Är du redo? -Ja. Kom, så går vi!
Skynda!
Här är vi på nöjesfältet.
Nu åker vi!
Det var ju din idé!
Vilken bra dejt!
-Vad vill du göra nu? -Radiobilar!
Jag kommer att vinna. Jag leder!
-Ja, kom igen! -Kom igen!
-Sluta. Aj, Peter! -Sluta!
-Öka! Ja! -Nej!
-Segern är min! Jag vann! -Bra jobbat.
Ursäkta. Kan jag få den?
Tack.
-Titta nu. -Okej, jag tittar.
Förhållanden är rätt lustiga. Ena stunden är världen upp och ner,
men sen är det plötsligt glitter överallt, som ren magi!
Och när det har lagt sig är livet som en saga igen.
Friluftsmänniska och morgonpigg.
-Har alltid snygga skor. -Vad pratar du om?
Mrs Rothschild. De borde gå på dejt. Hon är skild sen förra året.
Så pappa, som inte har dejtat på åratal, ska helt plötsligt gå på dejt med grannen?
Det låter inte klokt.
Du tyckte likadant när jag föreslog en dejt med Peter. Hur slutade det?
-Ibland behöver man lite hjälp på traven. -Kitty.
Låt pappa och mrs Rothschild vara i fred. Okej? Jag menar allvar.
Hon klippte ner häcken. Det är en metafor!
Säkert? Henry kan stanna utanför.
-Vill han ha nåt? Revbensspjäll? -Gärna.
-Jag hämtar numret. -Duktig vovve.
-Hej. -Hej! Kul att se dig, mrs Rothschild.
Jag har Bobbys kontaktuppgifter här. Kan jag sms:a dem?
Visst! Jag kan knappa in mitt nummer.
-Visst. -Okej.
Han har verkligen gröna fingrar.
-Han tipsade mig om stockrosor. -Det är faktiskt min favorit.
-Hellre det än trista azaleor. -Ja, precis!
Okej, jag ska nog gå nu.
-Kul att se dig, mrs Rothschild. -Kalla mig Trina.
-Kom då. -Jag följer dig ut.
Visst!
De kommer att vara kära vid alla hjärtans dag!
Hur kan du dra den slutsatsen från ett samtal om trädgårdsarbete?
För att pappa inte är hundmänniska!
Du behöver inte vara nervös.
Margot älskade de boende på Belleview, men en talade hon särskilt gott om.
-Det blir svårt att slå. -Ja, för de flesta.
Det där bara måste vara en Song Covey.
-Du måste vara Stormy. -Och du Lara Jean.
-Är det din syster som har skickat dig? -Jag ska volontärarbeta. Var är Dorothy?
-Hur har Margot det i Skottland? -Jag tror att hon gillar St Andrews.
Hoppas att hon gör mer än bara pluggar. Jag har alltid haft det bra där.
-Jag flög dit under tiden i Pan Am. -Var du kabinpersonal?
Kabinpersonal? Vilket politiskt korrekt skitsnack.
Jag var flygvärdinna.
Vi serverade rökta ostron och kaviar, och skakade martini på 10 000 meters höjd.
Vi var himlens dansöser. Kom så visar jag dig runt.
Jag måste nog vänta på Dorothy...
Det enda hon berättar är var förbandslådan och bingospelet finns.
Om du vill ha en riktig rundtur så följer du med mig.
Okej, jag kommer!
Här är pysselrummet.
Och här är stickklubben.
Varför bilda en klubb när man lika gärna kan göra det ensam?
Spelrummet.
Dåliga förlorare. Jag får inte vara med och spela längre.
-Kommunister är vad de där. -Kommunister?
Här åt vi frukost tills Hilda fick för sig att hon hade en gåva.
-Du vet väl att vi hör dig? -Du visste väl ändå vad vi skulle säga?
Här är Dorothy.
Det här är min kära vän Lara Jean. Hon är volontär från skolan.
-Hej. -Hej.
Och Dorothy... Hon här är speciell.
Jag vill att du är lika omsorgsfull mot henne som du är med dina Bloody Mary.
Du är rolig du.
-Kör så det ryker. -Tack.
-Jag ska fylla på. -Ät din selleri!
Hon behöver fibrerna. Den där behöver jag inte.
-Du finns med här. Lara Jean Covey. -Precis!
-Det stämmer. -Välkommen. Vi väntar på en till.
-Var det inte bara jag som anmälde mig? -Från Adler, ja.
-Men det kommer en från Port Smith också... -John Ambrose McClaren.
Hej, Lara Jean.
Hej...
-Oj! Lara Jean! -Jag hämtar förbandslådan.
-Gick det bra? -Ja.
-Följ fingret. -Jaha.
-Vad gör du? -Ser om du fått hjärnskakning.
Hur då?
-Jag ska ställa några frågor. -Okej.
Vet du vem jag är?
-Jag har skickat ett kärleksbrev till dig. -Det stämmer bra.
Jag vill ha tillbaka brevet.
Varför då?
Det var så länge sen jag skrev det, och jag minns inte riktigt vad jag skrev.
Jag vill bara veta hur hemskt det kan vara.
Okej, jag fattar. Du ska få brevet, på ett villkor.
Att jag får tillbaka det sen.
Jag behöver bevis på att nån gillade mig i högstadiet.
Skojar du? Alla gillade dig.
Det skulle jag inte tro. Även om det var så...
...brydde jag mig inte om alla.
Okej... Hur mår den skadade?
-Bara bra. Lite generad, men annars bra. -Så bra. Jag vill inte bli stämd igen.
Redo att börja?
Jag ska hjälpa dig. Ta det försiktigt. Lugnt och fint! Så, ja.
Du får det om du lämnar tillbaka det sen. Det är villkoret.
-Okej. -Då så.
-Redo. -Redo.
Jag trodde att en pojkvän skulle få mig att sluta tänka på andra killar.
Hur galet kär jag än är i Peter...
...kunde jag inte sluta tänka på samtalet med John Ambrose.
...brydde jag mig inte om alla.
Jag ville inte tänka på hur det kunde bli om han skulle ha fått brevet på den tiden.
Men det gjorde jag.
Jag har en fråga.
När du skrev breven...
Vem gillade du mest?
Du hade väl en favorit? Du kan inte ha gillat oss lika mycket.
Ett av breven måste ha varit mer känslofullt än de andra.
Om sanningen ska fram minns jag att ett brev var mer känslofullt.
Det var väl mitt...va?
Det var mitt.
Eller hur?
Ska du inte ta lite glitter? Eller sätta dit några pärlor?
Jag vill inte överdriva. Det är vår första alla hjärtans dag.
Det är sant.
Tänk om du ger honom en jättefin present och han ger dig nåt från apoteket.
Det vore pinsamt.
-Margot kommer inte att hinna få det. -Vilken tur att det här ska över gatan.
-Ska Trina få ett alla hjärtans dag-kort? -Ja, men inte från mig. Från pappa.
Har du glömt vad jag sa om att lägga sig i?
Pappa är ingen glittertyp.
Och du ingen Kavinsky-typ förrän jag strödde lite glitter på det.
Gå och hämta dina knyten nu.
Som en av mina framgångssagor borde du vara lite mer stöttande.
Hoppas du är redo. Förra året sjöng de för Gen på varje lektion.
Ska vi få det hela överstökat?
Herregud.
Så maxat!
BARA DIN – PUSS OCH KRAM
Hoppla!
-Du har blivit spammad. -Jag vet inte ens vilka hälften av dem är.
Tjejlaget i fotboll.
Är det Kelly? Hon är snäll. Jag gillar henne.
Hej!
Häng inte upp dig på Kavinskys fanklubb.
Det var du som ersatte Gen utan att ens anstränga dig.
Du har nog rätt. Ibland önskar jag bara att min pojkvän var...
-...mer anonym. -Det är tungt att bära en krona.
-Jag vill inte ha den. -Den är din nu.
-Jag har inte bett om den! -Din, bara din.
-Det är vidrigt. -Kanske det, men jag har tänkt på en sak...
Där är du.
-Här är jag. -Jag som just letade efter min valentin.
Kom.
Vart ska vi?
Du ska få se.
För mig är det här den bästa platsen att ge dig det här,
-eftersom det var här du hoppade på mig. -Jaha...
Vad fin den är.
-Kan du ta på den? -Gärna.
Okej...
Lägg av.
Och...här är ditt kort.
Jättefint.
-En sak till. -Okej.
"Ty var måneljus kväll går jag ut ur mitt tjäll,
för att möta min Lara Jean.
Och de stjärnor som gå i det nattliga blå, se de blicka som Lara Jean."
Gillar du det?
Ingen har skrivit en dikt till mig förut.
Det är det mest romantiska som jag har varit med om...
Du, Chris. Varför äter vi våra Subway-mackor i slöjden?
Det är bara här jag orkar vara just idag.
Mina öron blöder när jag hör a cappella.
-Bussade Kavinsky dem på dig? -Nej, bättre upp!
Fint! Han har sin charm.
Jag har en sak till dig också.
-Vad snällt... -Det är ett råd.
Jaha, okej.
Innan du går för långt med Kavinsky måste du vara 100 procent...
-Nej 1 000 procent säker... -Jag är säker på att jag vill det.
-Lita på mig... -Nej, jag menar inte det.
Jag vill bara försäkra mig om att du kan rusa din egen motor
innan du låter nån annan titta under huven.
-Chris, alla vet att du inte kan blinka. -Du måste lära känna din kropp först.
Okej, budskapet har nått fram.
Hej!
Säkert att det bara var därför du ville äta i slöjden idag?
Det är ren slump att vi båda gillar lukten av sågspån.
Jag ska gå.
Den är nog din.
Tack.
-Herregud. -Lägg av!
-John Ambrose. Kul att se dig! -Hej, mrs Glick.
Hej, John.
Idag har jag ett spännande projekt till er två.
Snart är det dags för vår årliga trädgårdsfest.
Förra året regnade det så mycket att vi flyttade inomhus.
Ska festen vara här?
Krukväxter och en ostbricka är allt som krävs. Några ljusslingor också kanske.
Ni två ska få röja här. Det har blivit rätt stökigt.
Oj! Vad är det?
Mr Sawoskis misslyckade växtexperiment,
och tillhörigheter till avlidna boende utan några familjemedlemmar.
Bestäm vad som ska slängas eller skänkas bort.
När jag hörde trädgårdsfest föreställde jag mig art déco-elegans.
Inte några krukväxter och en ostbricka.
-Ja, det är faktiskt rätt deprimerande. -Verkligen.
Har du sett det här?
Gamla kärleksbrev från nån i Italien.
Han skickade ett foto med text på baksidan.
"Min älskade Linda..."
Det är nog personligt. Jag borde inte läsa.
Vad sägs om det här?
TILL JOHN AMBROSE MCCLAREN
Kom ihåg att du bara får låna det.
Precis så.
"Kära John Ambrose.
Minns du halloweenfesten i Matt Kaplans lada?
Jag hade länge planerat vad jag skulle klä ut mig till.
Jag berättade det inte för nån. Men när jag kom dit...
...var det som att alla de coola hade fått veta
att ingen klär ut sig till halloween längre.
Jag kände mig så töntig. Det var som om jag inte passade in.
Men när du dök upp som en ägghalva
insåg jag att jag kanske är töntig på ett coolt sätt.
Det var då jag visste...
...ända ner till mina röda skor
att jag älskar dig John Ambrose, av hela mitt hjärta.
Varför är du tvungen att flytta?
En dag kanske vi ses igen utan att du vet hur jag kände,
men det kommer jag att göra.
Jag kommer alltid veta att en gång i tiden...
...så var mitt hjärta ditt."
Tänk att jag skrev så! Och tänk att han läste det!
Nu vet han att jag har läst det som han har läst och som jag skrev.
-Hur är det med dig, Lara Jean? -Jag vet inte riktigt.
Kom in på mitt rum.
En kvinna ska aldrig vistas offentligt med den minen.
"En dag kanske vi ses igen.
Jag kommer alltid veta att en gång i tiden...
...så var mitt hjärta ditt.
-Din, Lara Jean." -Varför?
-Varför skrev jag de dumma breven? -Det är rätt spännande.
Du förutspådde att ni skulle ses igen.
Jag har pojkvän.
Och? Nästan alla mina kärleksaffärer överlappade med en annan.
Det här är annorlunda. Vi har lovat att inte krossa varandras hjärtan.
Det är alltid nån som får sitt hjärta krossat.
-Kan man inte undvika det? -Inte om man gör på rätt sätt.
-Vi behöver nåt att dricka. -Stormy.
-Jag är 16. -Som du vill.
Mer till mig. Du ska få lite läsk.
När jag var ung fick man dricka när man fyllde 18, och det är du snart.
Jag träffade min första make då.
-Hur träffades ni? -Han bodde granne med oss.
Han skrev låtar. Jag minns hur han brukade sjunga för oss.
Men en dag upptäckte jag att låten handlade om mig.
Om en kille skriver en låt om dig,
-så vet du att han är ordentligt kär. -Gäller det dikter också?
Absolut. En dikt är som en låt, fast utan musik.
Peter skrev en dikt till mig till alla hjärtans dag.
Du kommer säkert ihåg den.
"Ty var måneljus kväll går jag ut ur mitt tjäll,
för att möta min Lara Jean.
-Och de stjärnor som gå..." -"I det nattliga blå,
se de blicka som Annabel Lee."
Hur vet du...
Din unge man har god smak, det får jag lov att medge.
Men den som har skrivit just den här dikten...
...är Edgar Allan Poe.
Vill du ha nåt att dricka nu?
Kör!
Vänta... Vad ska det där likna?
Jag ger mig aldrig!
Vi tar en till Insta.
Hej, mamma.
Nu till riktiga Insta.
Vispat underland. Den hemliga ingrediensen...
-Vispgrädde? -Och därför...
Du borde nog...
-Va? -Japp.
Ser man på.
-Sista sandwichglassen. Vill du dela? -Tack.
Varje gång!
-Vill du inte spela? -Absolut inte.
-Det är spelet som man ska hata. -Och det gör jag.
Säg vad det är.
Jag behöver en paus från förvridningarna i ett förhållande.
-Vad gör han mot dig? -Nej, jag menar inte så.
Jag menar psykiskt.
-Okej, berätta. -Så här är det:
Vi två delar på en sandwichglass.
Det är helt lugnt, men om jag skulle dela den med Peter
så skulle jag snarare tänka på om han har gjort det med nån annan förut.
Har han gjort det med Gen?
Tycker han att jag är pryd om jag inte vill gå längre än så?
Eller är det jag som vill göra mer än att bara dela på en glass?
Svaret på alla de frågorna...
-...är att jag inte vet. -Är det så tjejer tänker?
-I alla fall jag. -Tur att jag inte är som du.
Och det är inte din glass. Så ta ett steg tillbaka.
-Du, Lucas? -Ja?
-Minns du John Ambrose McClaren? -Ja, såklart.
Jag var som besatt av honom i femman. Han och Michael B. Jordan i Creed.
Jag var som besatt av honom i sexan.
Han volontärarbetar med mig. Inte för att det betyder nåt.
Jag har redan ett lyckligt förhållande.
Men det jag sa om att överanalysera allt...
Det gör jag inte med John Ambrose. Allt är lätt med honom.
-Det är nog därför som vi är vänner. -Du har tur du.
-Hur då? -Du har alternativ.
Hur många gaykillar går det i skolan? Typ två?
Förlåt. Jag har fokuserat på mina problem och inte...
...tänkt på vad du går igenom.
Men du...
Innan vi vet ordet av har vi gått ut gymnasiet.
Då kommer killarna att stå i kö.
Varför är du så säker på det?
Innan jag visste att du var gay... stod jag först i kön.
Vilket jäkla tal, bara för att få ta en tugga till.
PETER: ALLT BRA? VILL DU GÅ?
OKI
Messar ni varandra trots att ni är i samma rum?
Hej.
-Ska vi gå? -Okej.
Hej då, Lucas.
God natt på er.
Ja!
-Är ni två vänner? -Här finns det inget att se.
-Gå bara. -Hej då, LJ.
Du...
Är allt bra?
-Du sa inte så mycket ikväll. -Får jag fråga en sak?
Ja. Absolut.
Det gäller dikten som du skrev till mig.
Jag sa aldrig att jag...
...skrev den.
Förlåt. Du blev så glad...
...när jag läste den för dig. Jag önskar att jag hade skrivit den,
och att jag skulle kunna skriva nåt sånt...
...men du är poeten av oss.
Är du sur?
Nej.
Den var jättefin.
Så bra. Även om jag inte skrev den...
...beskriver den mina känslor för dig.
Min Lara Jean.
Oj...
Värst vad han kan sin sak.
Hur kan han vara så bra på det?
Varför har han så lätt för att knäppa upp?
Vad tror du?
Vet du vad mer han är bra på?
Jag vill inte ha sex med dig just nu.
Nähä...
Det är okej. Jag försökte inte...
...ha sex med dig just nu.
-Jag ville bara få det sagt. -Visst.
-Utifall att... -Ingen fara. Jag vill inte pressa dig.
Framförallt inte i en bil som står parkerad utanför ditt hus.
-Tycker du att jag pressar dig? -Nej, men...
Minns du vad jag och Peter och gjorde på övervåningen på examensfesten ifjol?
Nej, men...
Du och Gen brukade ha sex rätt ofta, va?
Måste vi...
-...prata om Gen? -Det handlar inte om Gen...
Saknar du sex?
-Känns det tomt? -Om det känns tomt? Nej.
Inte alls.
Okej, men ponera att...
...du har hoppat basejumping förut, men att jag aldrig har gjort det.
Därför skulle jag förstås fråga dig om det vore nåt som jag vill...prova på.
Jag kan lova dig här och nu, att om du nånsin skulle vilja...
...prova på basejumping så skulle jag gärna göra det med dig.
Det är ett stort beslut...
...att hoppa från en klippa, så...
Kom ihåg det.
Okej.
Vad bra.
Jag följer dig till dörren.
-Okej. -Okej.
Okej. Sitter alla bekvämt? Har ni det bra?
-Japp. -Då så. Vi har ett stort pris idag.
Ett helt hjul av lagrad goudaost som skänkts av mrs Glicks son. Tack!
-Börja dra! -Jaha... Okej.
Första numret är...
B4.
Jag har inte glömt bort brevet.
O62.
Jag behåller det. Det är för pinsamt.
B11.
Pinsamt? Prova att recitera Shakespeare när du stammar i så fall.
Det minns jag inte.
N32.
G48.
Du var populär även om du stammade lite grann.
Vi tjejer fick välja mellan "Team Peter" och "Team John".
G60!
Det är det som är grejen.
Tjejerna låtsades gilla mig för att jag var kompis med Peter.
I24.
Minns du skoldansen i sexan?
Jag kunde knappt tro att Sabrina Fox ville gå med mig.
Det var ofattbart.
Men hon ville ändå bara dansa med Peter.
Även när vi dansade tryckare och jag inte kunde låtsas att vi dansade i grupp.
Hallå!
Sluta småprata och fortsätt dra nummer.
I25.
Jag längtar tills jag är så gammal att jag inte behöver gilla dryckeslekar.
Ja, alltså varför tror du att vi är här och umgås med pensionärer på en lördag?
N40.
Är vi töntiga?
Lite, kanske.
I30.
-Töntiga på ett coolt sätt. -Absolut töntiga på ett coolt sätt.
B2.
Jag fick bingo!
Sug på den.
Apropå Peter Kavinsky... Han hälsar förresten.
Vad roligt!
-Ni umgås fortfarande. -Ja, faktiskt.
-Är han likadan som han var på högstadiet? -Vad ska det betyda?
På typ fester och sånt så var det alltid han...
...som tog den sista pizzabiten.
Om man påpekade det sa han bara: "Jag idrottar."
En gång när jag fyllde år så bakade du dina jättegoda cupcakes
med jordnötssmör och choklad i. De var så goda.
Då tog han den sista också.
Vi blev inte ens arga. Han var ju...
...Peter Kavinsky.
Jag förstår vad du menar.
-Och... -Är han och Gen ihop?
-Va? -Jag antar det, eftersom ni umgås.
Jag och Gen är inte vänner längre. Hon och Peter har gjort slut.
Det fattar jag. Man brukar inte hålla ihop i gymnasiet.
Och apropå det...
-Jag borde nog berätta... -Vilket bra team ni är!
En sak bara: Bingoprylarna ska ner i källaren.
Rummet måste tömmas till festen. Jag måste göra plommondrinkar nu.
-Vänta! -Dorothy?
Finns det en källare?
Herregud.
Här är en Mozartbyst. Jag älskar hans nya album.
Du.
Kolla här.
Skit i trädgårdsfesten och alla dumma krukväxter.
Vi kan ge dem vad de vill ha istället.
En ursäkt att klä upp sig och dansa som förr i tiden.
Tycker du?
Vi borde ha en stjärnbal.
Är det inte sjukt att man tror att äldre vill spela bingo?
Jo, absolut. Det är en jättebra idé.
-Kul. -Fast...
...för rättvisans skull så tror jag att äldre faktiskt gillar att spela bingo.
-Jo. -Vet du vad det påminner mig om?
Tidskapseln. Minns du när vi grävde ner den?
Ja, det var när vi hade pizzaparty i trädkojan.
Alla pizzapartyn...
Vi hade det så bra i trädkojan.
Vi bara hängde.
Och läste.
-Jag måste säga en sak till dig. -Vadå?
-De ska riva trädkojan. -Varför då?
Robertsons ska flytta ut, och det nya paret har inga barn, så...
Tidskapseln! Vi borde gräva upp den.
Och beröva framtida generationer den upptäckten?
De kommer att ha fullt upp med...avskogning och överbefolkning i städerna.
Vi lever säkert under vatten vid det laget ändå.
Men det kan bli kul för oss.
Vad tycker du?
Jo, det är en bra idé. De andra som var med kan också komma.
Absolut. Vi kan bjuda dit allihop.
Det blir jättebra.
Jag tar med pizza.
Och du kan göra dina... cupcakes med jordnötssmör och choklad.
Det som gör bläckfiskens andningssystem unikt
är att den har tre hjärtan, istället för ett.
Gör ett snitt under ocellerna så hittar ni ett gälhjärta.
Bläckfisken är ett blötdjur.
När vi besöker akvariet nästa vecka får vi se en på riktigt.
Jag kan göra det.
Vad gör du på fredag? Är du ledig?
Oklart. Hur så?
Minns du tidskapseln som vi grävde ner i högstadiet?
-Vi borde gräva upp den. -Som i vi två?
Nej, med alla som var med när vi grävde ner den.
-Gen alltså? -Nej.
-Inte hon. Hon la upp klippet på oss. -Det kan vi inte vara säkra på.
Hon skulle nog inte komma även om vi bjöd in henne.
Så det blir jag, du, Chris, Trevor och John Ambrose.
Så du...svarade honom alltså?
Det är rätt lustigt.
Vi volontärarbetar ihop.
-Är det sant? -Ja.
-Bad du honom att göra det? -Nej, jag svarade inte ens på brevet.
Jaha.
För en tjej som aldrig har haft ett förhållande
-så är du bra på att jävlas med killar. -Vadå?
Tidskapseln... Ja, för fan. Varför inte?
Vem vet vad vi hittar?
Kul.
-Titta nu. -Aldrig i livet.
-Nej, jag... -Titta!
Cupcakes med jordnötssmör och choklad? Peter gillar salt karamell mer.
-Lara Jean? -Hej!
Två pepperonipizzor borde räcka, va?
-Är det inte självaste Johnny McClaren? -Peter Kavinsky. Tjena!
-Kul att ses. -Detsamma.
-Tog du med pizza? -Ja, två stycken med pepperoni.
Det var först när jag såg dem bägge två som jag insåg vilken dålig idé det var.
Tjena! Har ni köpt pizza? Jag är utsvulten!
-John! Du kom. -Självklart!
Det var jäkligt länge sen!
-Det var jag och LJ som planerade det här. -Nu väntar vi bara på Chris.
-Försvann min inbjudan med posten? -Gen och Peter! Som den gamla goda tiden.
Ska vi sätta igång, eller?
-Varför kommer du från floden? -Jag har begravt ett lik.
-Du står på tur! -Lugna ner dig.
-Jag kan ta dem. -Tack.
Min spade! Jag litar inte på dig.
Var grävde vi ner den?
-Behöver ni hjälp? -Nej, det är lugnt.
Typ här, va?
-Så äter man inte cupcakes. -Hon började underifrån!
-Hon sparar det bästa till sist. -Det är det bästa sättet.
Varför bad du inte mig att ta med pizza?
Nu öppnar vi den här rackaren!
Jag börjar!
-Vem la i den? -Jag. Det är ett bara armband.
Inte så bara. Det där snöret var det värdefullaste du hade.
Så var det nog.
En baseboll.
-Jag gissar på dig. -Rätt!
-När jag slog en homerun. -Det minns jag!
Du sprang av planen och kysste mig inför din mamma.
Det minns jag inte.
Då så. Japp, den är min!
Just det! Linkin Park-biljetten.
-Linkin Park? Vad töntigt. -Va? Linkin Park äger.
Minns du den, McClaren? Du föll för grupptrycket
-och hade på dig den varje dag. -Herregud.
Lara Jean, köpte inte du en t-shirt från Seahawks för att imponera på John?
-Nej. -Det vore väldigt gulligt.
McClaren, minns du att du brukade stamma?
-Du verkar inte göra det längre. -Okej, tack för att du la märke till det.
Min logoped vill säkert gärna veta att hennes metoder fungerar.
Det är bra nu.
-Den här är till framtidens Chris. -Det är nog jag.
Oj!
Geni då...
...geni nu.
Ett geni borde veta att pengar sjunker i värde.
En 20-dollarsedel är värd mindre idag än för sex år sen.
-Tji fick jag. -Japp.
Nu är det bara du kvar.
-Den är tom. -Fast du la ju i en sak. Alla gjorde det.
Vad ska jag säga? Det finns ingenting.
Vill nån ha den sista biten?
För sent.
-Vad är det? -Det börjar bli trångt här.
-Ja, jag ska dra. -Jag kan hjälpa till att städa.
-Det behövs inte. -Jodå. Jag har också stökat ner, så...
Jag tror att jag klarar av att hjälpa min flickvän att städa upp.
Tack ändå.
-Jag klättrar ner, så räcker du mig skräp. -Okej.
Vi ses imorgon.
Det gör vi.
-Varför sa du inte att vi är ihop? -Jag försökte, men fick inte tillfälle.
-Så är det när man flörtar. -Det gör vi inte, så...
Be mig att köpa pizza nästa gång.
-Vad är det med dig och pizza? -Det är inte om pizzan.
Det uppfattades som att ni anordnade träffen.
-Och så var det ju. -Man gör inte så, Lara Jean.
-Inte när man har en pojkvän. -Nähä?
-Det var du som bjöd in ditt ex. -Det gjorde jag inte! Inte officiellt.
-Jag kan ha nämnt det. -När då?
Vet inte. Vad spelar det för roll? Det var ni som köpte pizza.
-Nu går vi runt i cirklar. -Och så ska det inte vara.
-Hur ska det vara? -Vet inte, men inte så här.
Vill du göra slut?
-Va? Nej. Varför säger du det? -Vet inte.
Var det därför du inte sa nåt om oss?
-För att inte stänga en dörr? -Nej, absolut inte.
Jag vet inte hur jag ska bete mig. Jag har ingen manual för flickvänner.
-Vad ska det betyda? -Gen brukade klä ut sig till dina matcher.
-Ska jag också göra det? -Det är sånt som alla flickvänner gör.
-Så vill du det? -Nej, inte om du inte vill det.
-Men det skulle vara en fin sak att göra. -Som ett sångbud på alla hjärtans dag?
-Jag trodde inte att det var din grej. -Det är det inte.
Då så.
Ge mig en kram.
Jag vill aldrig gräla igen.
-Okej. -Jag kan ta den.
Hitåt.
Du är rätt bra på att smyga och vara tyst.
Jag borde ha berättat om mig och Peter.
Det är lugnt.
Lara Jean, jag...
Jag skämdes bara lite.
Jag missuppfattade allt.
Det är mitt fel.
Förlåt.
Eftersom vi ändå talar öppet...
...med varandra...
-Du brukar ju kalla mig för John Ambrose. -Alla gör det.
Ja.
Det beror på dig.
Va?
Innan vi började i sexan brukade alla kalla mig för John.
Sen träffades vi, och du kallade mig John Ambrose.
Du sa att det var häftigt att vi båda kallades för våra för- och mellannamn.
Jag ville inte rätta dig, för jag gillade att vi hade nåt gemensamt.
Så jag bad alla andra att kalla mig John Ambrose.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Är vi okej, John...
...Ambrose?
Det har vi alltid varit.
Lara...
...Jean.
-Ska vi ha brysselkål i år? -Ingen åt dem förra året.
-För Kitty är potatis det viktigaste. -Då har vi allt vi behöver.
Jag vill nog ha brysselkål ändå.
-Hej. -Hur är läget?
Jag tänkte bara...
-...laga... -Får jag se?
-De är goda. -Ja, de är jättegoda.
Jag hade aldrig sett pappa förälskad.
Men där stod han och skrattade nervöst med händerna i fickorna.
Han ser en smula...
...hopplös ut.
-Hej. -Hej.
Jag skulle hämta brysselkål, men glömde bort det när...
-Jaha. -Till vår...
-Fakesgiving. -Fakesgiving.
Det är som en vanlig Thanksgiving, fast i mars. Det är tradition.
-Jaha, vad roligt! -Du borde komma.
Ja!
Fast jag vill inte...
...vänta på att få äta kalkon till november.
-Eller hur? Kommer du? -Ja, räkna med mig.
-Jag sms:ar all info. -Okej.
-Ingen säger så. -Härligt ordval.
-Kul att du kommer. -Det ska bli kul.
Men jag måste berätta en sak.
Du vet alla hjärtans dag-kortet från pappa?
Det var från Kitty.
Menar du att kortet med glitterlim som var adresserat till mrs Rothschild...
...inte var från din pappa? Vilken intressant vändning!
-Hämtade pappa brysselkål? -Nej, det gjorde han inte.
Pappa.
Ja?
-Ta mer. Det där räcker inte. -Okej.
Vad gott!
Nu så.
-Är det nåt fel på de gröna bönorna? -De passar bara inte in.
Allt annat ser ut att komma från ett av mammas mat- och vinmagasin.
-Han märkte! -Han är uppmärksam.
-Det är fånigt, men vi brukar köpa det. -Det är en symbolisk gest för mamma.
Det låter som att det finns en historia bakom det.
Under min tid på college blev jag inbjuden till en Thanksgiving-fest hos en student.
Det konstiga var att det var mitt i mars,
och att hon som höll i festen var den coolaste jag nånsin träffat.
Evie, deras mamma.
Hon tyckte att det var orättvist att de två bästa högtiderna
var i slutet på året direkt efter varandra.
Hon tyckte att vi skulle sprida kärleken och ha knytkalas i mars.
Och när alla kom dit med hemlagad mat, tog pappa med sig...
-...en burk gröna bönor. -Just det.
-Hon pikade honom hela kvällen, -Jag trodde faktiskt att hon var sur.
Men det var tydligen så hon flörtade. Hon retade dig bara.
Nej.
Det är en jättefin tradition.
-Tack för att ni berättade det. -Ja, tack.
-Vi har en tradition till. -Ja. Nykomlingarna måste äta bönor.
-Det är inte nödvändigt. -Jo!
Mamma tvingade dig, och Margot tvingade Josh.
-Det låter faktiskt som hugget i sten. -Kör till.
Botten upp.
-Jag gillar faktiskt konservmat. -Det förvånar mig inte.
-Till Eve. -Evie.
Nå? Var det gott?
Det var inte äckligt.
-Eller hur? -Så är det.
Kan du skicka såsen?
Jag skär upp lite kalkon.
-Kan du ta den? -Absolut.
Då ska vi se.
-Du behöver inte göra så där. -Har du gjort det här förut?
Jag kan ha begått vissa snedsteg som flickvän.
Men inte idag.
Den sista sved.
LJ! Snygg look. Peter kommer att älska den!
Hej.
Vad är det?
Jag vet inte hur jag ska säga det.
-Säg det bara. -Jag såg precis Peter och Gen.
De verkade närgångna.
Hur närgångna då?
-Hej. -Var du med Gen idag?
-Ja. -Nu börjas det igen.
Hon var ledsen på grund av en sak mellan sina föräldrar.
Så hon ville ha nån att prata med.
-Men det är allt. -Är det?
Kavinsky! Kom nu!
Det betyder jättemycket!
Hon vill bevisa att du alltid ställer upp när hon behöver dig.
När det verkligen gäller väljer du alltid henne.
Skitsnack. När jag var tvungen att välja, så valde jag dig.
Tvungen att välja? Vad ska det betyda?
Filmen. Jag sa att om hon sårar dig igen bryter jag med henne.
-Visste du om det? -Ja...
Så du ljög.
Det är redan så dålig stämning mellan er. Jag ville bara...
-...skydda henne, som vanligt. -Jag ville skydda dig.
-Peter. -Covey.
Kom nu!
Ledsen, LJ, men ja, du vet...
-Kan vi prata om det sen? -Hur kände hon till det...den där kvällen?
Jag skulle lägga mig, men Gen visste var du var. Varför då?
Du väntade i badet på henne, eller hur?
Peter!
Du och jag var inte riktigt ihop då.
Var det därför hon filmade?
Om inte jag skulle ha gått ner
skulle du vara ihop med Gen, och vi hade aldrig hänt.
Det kanske ska vara så.
Säg inte så. Du menar inte det.
Du kan gå nu.
-Gör inte så här. -Gå.
Vi lovade att inte krossa varandras hjärtan.
Vi har brutit mot våra löften båda två.
Okej.
Jag saknar dig, mamma.
Jag önskar att du kunde ge mig råd.
Den är kvart i åtta.
Jag vet.
Okej.
Du var inte den jag sökte Trots att jag försökte
Överrumplad
Beroende
Jag trodde vi var okej Men det var dumt utav mig
I efterhand, så uppenbart
Jag tala' med juristen Som frågade vem han var
Jag sa att unga kan bli kära I fel människa ibland
KROSSAT HJÄRTA
Misstag kan lätt ske Men det är inget fel med de'
Man kan enkelt missta smärta För att vara kärleken
Misstag kan lätt ske Men det är inget fel med de'
Det är ändå lika bra En sensmoral, får jag be
Om tio minuter vill jag se er på rad redo att åka till akvariet.
Ta med era uppgifter och målsmans tillstånd,
och glöm inte era kompisar.
Misstag kan lätt ske Men det är inget fel med de'
Man kan enkelt missta smärta För att vara kärleken
Misstag kan lätt ske Men det är inget fel med de'
Det är ändå lika bra En sensmoral, får jag be
Det sägs att mista kärleken
Är bättre än att inte ens ha älskat alls
Det kan tyckas vara rent skitsnack
Men jag vill bara säga er
Vill du ha tillbaka den?
Ja...
Visst.
-Det går inte. -Jag kan hjälpa dig.
Tillsammans med Peter trodde jag att vi kunde klara allt.
Men jag hade fel.
Om det betyder att kärleken inte var äkta, eller om vi inte var redo, vet jag inte.
Men jag vet att vi inte var uppriktiga. Jag har inte varit ärlig mot mig själv.
KAN VI SES I TRÄDKOJAN?
Hej.
Jag antar att du vet att vi har gjort slut.
Ja, jag hörde nåt om det.
Det beror dels på att jag misstänkte att han tänkte på dig när vi umgicks.
Och att jag aldrig skulle räcka till.
Jag trodde att han aldrig skulle komma över dig.
Men sen insåg jag att...
...den som inte kunde komma över dig...
...var jag.
Du minns det säkert inte, men...
...jag la i det här för att det var vårt vänskapsarmband.
Du har helt fel om Peter.
Han är galen i dig.
Det har han själv sagt.
Anledningen till att jag ringer honom är inte att jag vill såra dig.
Det är bara det...
Mina föräldrar ska skilja sig,
och det gör mig väldigt förvirrad.
Peter vet hur det är.
Jag gömde mitt armband för att du inte skulle få veta att jag la i mitt också.
Mormor har lärt mig ett koreanskt ord: jung.
Det är bandet mellan två människor som inte går att bryta.
Även om man skiljs åt som ovänner finns vännen alltid kvar i ens hjärta.
Gen och jag har jung.
Vi kommer alltid att ha ett band till varann.
Om jag ska kunna gå vidare
måste jag sluta beskylla Peter och Gen för deras jung.
JOHN AMBROSE: HEJ!
HEJ!!
REDO FÖR MORGONDAGENS STJÄRNBAL!
Där är du ju. Kom in, vännen.
-Vad fin du är. -Och du är inte alls klädd för en bal.
Jag är bara volontär. Det vore konstigt att klä upp mig.
Nåväl...
Då behöver du väl inte den här.
Synd att du inte vill klä upp dig. Annars skulle den här...
...vara så fin på dig.
-Men, som du vill. -Stormy.
Ge mig klänningen.
Hur ser jag ut?
Hur du ser ut...
...borde vara olagligt.
Oj!
Hej.
-Vad fin du är. -Tack. Vilken tur att jag klädde upp mig.
Sannerligen.
-Det är pappas. -Jaha! Så bra.
-Ska vi? -Gärna.
"Det är pappas."
Stå inte bara där, njut av festen!
-Gästerna kan servera sin egen bål. -Vi måste jobba.
Kan inte du övertala henne?
-Kom igen! Bjud upp henne. -Vad väntar du på?
Det verkar som att de vill att vi ska dansa.
Som volontärer är det vår plikt att tillmötesgå dem.
Äntligen dansar vi.
Jag...
...ville bjuda dig till balen i sexan.
Japp.
Jag gick faktiskt hem till dig.
Och jag samlade ihop några pinnar
för att skriva B-A-L-E-N med ett frågetecken på slutet.
Precis utanför ditt fönster.
Men så kom din pappa hem.
Han måste...
Han måste ha trott att jag städade folks tomter.
För han gav mig tio dollar.
Men jag blev bara supernervös, och gick hem.
Helt otroligt.
Jag vet.
Det är faktiskt lite pinsamt nu.
Jag borde nog inte ha sagt nåt. Jag vet att du är ihop med Kavinsky.
Han och jag...
Jaha.
Mår du bra?
Vi kan ta lite luft.
-Okej. -Kom.
Oj!
Kom.
Tänk att det snöar så här sent på året.
Det har...
...nog smält bort imorgon, men...
Jaha!
-Som du vill. -Nej!
-Du vet hur det här slutar, va? -Nej!
-Vad gör du? -En snöängel.
-Är det kallt? -Ja, jag fryser.
Kom.
Peter, va?
Förlåt.
Lara Jean?
Mår du bra, vännen?
Vi kysstes.
Men jag...
Jag önskade att han var en annan.
-Det känns som att jag har sabbat allt. -Inte då.
Du är för hård mot dig själv.
Ibland måste man kyssa fel kille för att veta vem som är den rätte.
Det har jag gjort, fler gånger än vad en dam bör erkänna.
Tänk om det är för sent. Peter och jag har gjort slut.
Än sen? Bli ihop igen, då.
Om du vill det.
Om han inte vill?
Inte vill vadå?
Ha mig.
Tja...
Då gör det ont som fan.
Precis.
Okej. Stormy?
Kan jag lämna tillbaka klänningen imorgon?
Nej.
Den är din.
Tack.
-Jag måste gå. -Gör det.
Peter.
Du gillar väl inte att köra i snö?
Krossa mitt hjärta, Covey.
Krossa mitt hjärta...i tusen bitar.
Gör vad du vill.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
När man tänder en lykta och skickar iväg den
ska man önska sig nåt.
Jag trodde att jag ville lova Peter och mig att vi aldrig skulle såra varann,
men sån är inte verkligheten. Jag ville leva lyckliga i alla våra dar.
Men nu vet jag att jag inte vill ha en halvhjärtad kärlek.
Jag vill ha den fullt ut, och då måste man våga ta risker.
Om jag kunde göra om det skulle jag inte ändra på nånting.
Det som har hänt har tagit oss hit.
Detta är vår historia, och det är fortfarande bara början.
Undertexter: Viktor Hessel