Охоронцю, це База.
Чотири Вершники вже виїхали.
Даю дозвіл відчинити ворота. Повторюю: відчинити ворота.
Вантаж у безпеці, а Вершники в дорозі.
ЗОНА ОБМЕЖЕНОГО ДОСТУПУ ДАЛІ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Я маю бути гарною на фото.
Ходи сюди.
Вегас, мала.
Вегас!
Давай, мала. Так.
-Ми це зробили! -Так.
Здається, клацнуло. Давай, любий.
Поїхали.
ЛАС-ВЕГАС - МЕЖІ МІСТА
ЩОЙНО ОДРУЖЕНІ
-Їдьмо звідси! -Так!
Обожнюю життя, люди!
Кохання…
Що ти робиш? Залазь усередину. Я знаю.
Здогадуєшся, що ми веземо?
Навіщо стільки зброї для захисту?
Може бути будь-що:
від ядерної бомби до оригіналу Конституції,
тієї, що написана кров'ю батьків-засновників.
Аякже. Або…
Єті.
Я схиляюся до головки посоху Ра
або Амелії Ергарт, але живої.
-Що менше знаєш, то краще. -Це правда.
У мене для тебе подаруночок за те, що зробив із мене чесну жінку.
Що? Ти про що?
О так.
Гаразд.
Діставай. Так.
У вас проблеми, містере.
Гаразд, я знаю.
Може, посадковий модуль, який начебто залишили на Місяці?
Так, мені подобається теорія про позаземне,
зважаючи на те, звідки ми їдемо.
-То кажеш, ймовірність є. -Яка ймовірність?
Ймовірність, що ми веземо сам знаєш що.
Святий Ґрааль.
Так, може, і Ґрааль.
Не просто Ґрааль,
а Святий Ґрааль того, що перевозити не можна.
Хочеш, щоб я це вголос сказав?
Якщо чесно, ні. Ти якийсь загадковий.
Зона 51.
Таємний ангар. Розтин.
Гаразд. Я скажу. Це прибулець.
-Боже мій! -Обережно!
Блеквінг поранений.
Хутчіш, хлопці.
-Треба це витягти! -Швидше!
Бери цього. Швидко.
Багато загиблих, сер.
Не зважай. Вони там мертві. Ходімо туди.
-Хлопці, ідіть до вантажу два! -Зрозуміло!
База, це Чотири Вершники. Прийом?
Прийом. Кажіть, Вершники.
У нас екстрена ситуація. Потрібна допомога.
Зрозуміло, Вершники.
Яка саме ситуація?
Серйозна аварія, Базо.
Багато загиблих.
Негайно потрібна меддопомога.
Зрозуміло, Вершники. Надсилаю медбригаду.
Не займайте частоту, зв'язуюся з медбригадою.
Вершники, в якому стані вантаж?
Вантаж.
Вантаж пошкоджено.
Схоже, контейнер відчинився посеред траси.
Зачекайте, Вершники.
Гаразд, слухайте уважно.
Беріть усіх, хто може ходити чи рухатися, і негайно забирайтеся звідти.
Чекайте, що ви кажете?
Стуліть пельку і слухайте мене. Забирайте звідти людей.
Хто не може йти, лишайте. Ясно?
Негайно забирайтеся звідти! Прийом.
Зрозуміло, прийом.
Агов!
Облиш.
Що?
-Наказано не підходити. -Що?
Наказано…
Забираймося звідси.
Ти чув, що вони сказали. Тікаймо негайно!
Повертаймося. Треба їм допомогти!
Ні. Немає ніяких «їх». Ясно? Їм кінець. Ходімо.
Чекай!
Ні. Не можна зупинятися. Треба йти.
Ми вже далеко. Усе добре.
Зовсім недобре.
Гаразд.
Що це було?
Воно нас переслідує.
Віддаляється. Ходімо.
-Чорт. Ти серйозно? -Я налякався.
Готові, хлопці?
Один, два, три, чотири…
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
МАГІСТР ФІЛОСОФІЇ
Тисячі протестантів вийшли вранці до Капітолія
у відповідь на вчорашнє історичне голосування Конгресу,
який незначною перевагою голосів ратифікував суперечливу пропозицію
знищити останніх представників так званої орди зомбі,
що призвела до трагедії,
численних втрат армії США
і вимушеного відступу.
У результаті Вегас ізолювали, залишивши зомбі всередині покинутого міста.
Це буде остання спроба президента виконати передвиборчу обіцянку:
знищити зомбі Лас-Вегаса,
скинувши на місто малопотужну тактичну ядерну бомбу
через чотири дні.
Дата припадає на святкування четвертого липня.
Згідно з наказом розпочато повну евакуацію мешканців карантинного табору МакКарран,
що довго був мішенню борців за громадянські права.
Вони стверджують, що в таборі
не виявлено ознак інфекції.
Перепрошую.
Можна поговорити з тим чоловіком?
Скоте, до тебе гість.
Містере Ворд.
Вітаю. Ви Блай Танака, правильно?
Ви до мене?
Не кожен, хто рятує міністра оборони
від орди чудовиськ-людожерів,
хто отримує медаль Свободи,
у результаті…
Працює в закусочній.
Містере Танака, мені відома моя ситуація.
Справа ось у чому.
У сховищі під Стріп лежить $200 мільйонів.
Двісті мільйонів, які страхова компанія вже відшкодувала.
Їх неможливо оподаткувати, відстежити.
Неможливо витратити.
Ось тут потрібні ви.
Залишилося 96 годин,
уряд уже вивів понад половину військових
із зони карантину,
зробивши її вразливою.
Я хочу, щоб ви зібрали команду і забрали ті гроші.
А натомість
п'ятдесят мільйонів - ваші, діліть між собою, як хочете.
Заінтриговані?
Не відповідайте.
Подумайте до завтра.
Зі щирими намірами.
До скорої зустрічі, містере Ворд.
Ви маєте бути задоволені цим рішенням, яке повністю фінансується урядом…
КАРАНТИН: ПРАВДА ЧИ ПАНІКА
…що покладе край цій ситуації.
Облиште, Шоне. Ви знаєте, що вони не інфіковані.
Інакше б вони вже перетворилися на зомбі.
Це політичні в'язні, люди, яких уряд не хоче випускати на вулиці.
Якщо у вас сумнівний імміграційний статус,
ви боретеся за права геїв чи аборти,
то вам обов'язково
приставлять до голови термометр
або витягнуть вас із дому чи машини
під приводом громадської безпеки.
У пустелі Невада тестували тисячі ядерних боєголовок.
Це те саме.
До уваги мешканців карантинного табору МакКарран у Лас-Вегасі.
Триває евакуація об'єкта.
Займайте місця в автобусі до Барстоу.
Приготуйте тимчасові медичні перепустки,
щоб показати при вході в автобус.
Нагадую: автобуси відходять кожні 15 хвилин.
-Привіт, малята. -Кейт!
Привіт. Ще задушиш мене.
-Раді, що переїжджаєте? -Так!
Кейт, дай дітям спакувати речі.
До роботи.
Кейт, обіцяй мені дещо.
Якщо в наступні кілька днів зі мною щось станеться,
подбай, щоб діти доїхали до Барстоу. Гаразд?
Ти про що? Що може статися?
Ти її знаєш, так?
Койот.
Ґіто, це не варіант.
Кейт, вона допомагає людям туди потрапити, зламати гральні автомати й вийти.
Доки хтось опам'ятається, я вже втечу.
Ці гроші – наш квиток звідси,
інакше ми сидітимемо в Барстоу вічно.
Слухай, охоронцям байдуже.
Але за п'ять штук я вийду звідси. Я і мої діти.
Я мушу вивезти дітей до п'ятниці
і зроблю все, щоб захистити свою сім'ю.
Ґіто, люди, які туди йдуть,
не завжди повертаються.
Забудь.
-Чекай, Ґіто. -Не зважай.
-Ти ж… -Агов.
Усе добре, леді?
Іншої роботи нема?
Кейт…
-Ти щось сказала, довбана волонтерко? -Нічого.
-Це так, волонтерко? -Кейт.
Стули пельку!
Гаразд.
Що? Ти щось мені казала?
Ні.
Ні, я нічого не казала.
Перший симптом інфекції – агресія
і поведінка, яка виходить за межі норми.
Дивись на мене і не рухайся.
Чисто.
Автобус із працівниками рушає за п'ять хвилин.
Твоя черга.
Якщо хочеш,
я візьму ректальний термометр.
На кілька десятих нижча.
Ти себе нормально почуваєш?
-Ти точно не інфікована? -Я в нормі.
Я в нормі. Зі мною все добре.
Що ж,
ви обоє ще в межах допустимого відхилення, але стережіться.
Краще сідай в автобус, волонтерко.
Придурок.
Про що ти думала?
Ти знаєш, що йому раз плюнути - зробити так, щоб ти зникла?
Варто лише сказати, що в тебе низька температура,
і ніхто нічого не спитає.
-Я знаю. -Знаєш?
Просто я… Він…
Це не має значення.
Пробач. Я просто…
Обіцяй, що не накоїш дурниць.
Ґіто, воно не варте ризику.
Ні, твоя правда.
Не буду.
Обіцяю.
Дякую.
Автобус із працівниками вирушає за п'ять хвилин.
Мамо!
МОЖЛИВО
Слухаю?
Містере Танака, ситуація складна.
Ви мені не подобаєтеся.
Я не хочу йти вам назустріч, прийнявши пропозицію, але…
Краще зберіть команду.
Вам знадобиться пілот гелікоптера, зломник сейфів.
Адресу надішлю повідомленням.
Будьте на місці завтра о 16:00.
Він згоден.
Не хочу просити, але…
Я мушу відвезти дітей до школи, і якщо не встигну на роботу…
Не хвилюйся, я полагоджу.
Дякую, Маріє.
Не переймайся. Обережно, я вся в мастилі.
Шаркі, дай їй білу на заміну.
Передавай привіт дітям.
Бувай.
Фігня повна.
Привіт.
Привіт!
Гадаєш, це погана ідея?
Облиш, Скоті.
Тут навіть думати не варто.
Це жахлива ідея.
-Не приєднаєшся? -Я цього не казала.
То ти зі мною?
Цього я теж не казала.
Але ти заінтригована.
Про це ти мав би здогадатися ще до того, як прийшов.
Подумай про це.
Усе, що ми робили, люди, яких ми рятували,
і що це нам дало?
А якщо хоч раз
ми зробимо щось для себе?
Ми можемо загинути.
Так, мабуть, загинемо.
Принаймні хтось із нас.
П'ятдесят мільйонів.
Як ділитимеш? Порівну на всіх?
Ти, я і Вандеро візьмемо по 15 мільйонів, якщо він погодиться.
Усі, хто не є членами сім'ї…
Їм не треба знати нашу частку.
Ти шариш.
Хто ще у твоєму списку божевільних?
То у вас була гостя.
Розкажіть. Як усе пройшло?
Вона прийшла до мене вперше за шість місяців.
Ми й 35 хвилин поговорити не можемо,
щоб не посваритися.
Але вона, здається, щаслива.
Це, мабуть, головне.
Упевнений, вона вам вдячна,
хоч ви і не бачите цього.
Я серйозно. А якщо ні - пішла вона.
Це дуже серйозно.
То що скажеш?
Коли ми там були, коли по-справжньому там були,
я не думав про обличчя тієї незліченної кількості чудовиськ,
але зараз я зрозумів,
що це все люди.
Тепер їхні обличчя -
це все, що я бачу.
Не знаю, на краще чи на гірше буде моє повернення.
Боже, я справді не знаю,
але є ймовірність, що це допоможе…
очиститися.
Ну, що ж.
Тільки погляньте.
Треба було підірвати Вегас ще на початку 90-их.
-Просто чудово. -Пітерз!
От чорт.
Як життя?
Яким вітром сюди?
Як робота?
Паршива. Що ви тут робите?
-Ну… -Збираємо команду для завдання.
Правда? Скільки платять?
Якщо все вийде,
отримаєш два мільйони за день роботи.
-Два мільйони? -Але…
Це моя частка? Тільки моя?
Два мільйони, якщо все вийде?
Сто відсотків. Я з вами.
Ти не хочеш почути про ризики і…
Навіщо мені знати про ризики? Два мільйони? Це до фіга грошей.
Слухайте, я ненавиджу своє життя,
але з двома мільйонами доларів
воно б кардинально змінилося.
Так, дякую.
Справді не цікаво?
Це якось пов'язано з гелікоптером?
Так.
-Я пілот. -Так.
-Де підписатися? -Гаразд.
-Я з вами. -Дякую. Радий був зустрітися.
Вона не змінилася.
Ні. Така ж дивна, як завжди.
Ходімо. Наступного обираю я.
Давай. Чорт.
Так. Це круть! І я про це, матір вашу.
Мікі Ґузман.
Мікі Ґузман. Щось знайоме.
Поглянь.
Це Мікі Ґузман наживо зі Східного Лас-Вегаса.
Тут група з…
Я нарахував п'ять, але зараз перевірю. Зачекайте.
Сім. У нас сім човганів.
Бам, вилупку! Подвійний у голову.
-Ненормальний. -Крутяк!
Цьому типу присвячені форуми на Reddit.
Я крутий, малята!
-Крутий. Так. -Ось як це робиться.
Дуже вам дякую.
Собака «Смертоносний Ґузман 420».
Лайкайте і підписуйтеся.
У того мудака «Ролекс». Це щонайменше десять штук.
Агов.
Мікі Ґузман.
Як воно?
Що скажеш, як я запропоную тобі 500 штук?
Скажу: «Кого треба вбити?»
Він мені подобається.
«ҐВЕНДОЛІН: СЕЙФИ Й ЗАМКИ КО.»
Що ми тут робимо?
Треба зломник сейфів. Це може бути той, кого нам бракує.
Хочеш заробити 250 штук…
за день роботи?
Боже мій.
Можеш зламати?
-Чи можу я зламати? -Так.
Чи можу зламати?
Це наче показати мені картину Ботічеллі «Мадонна Магніфікат»
і спитати, чи хочу я її трахнути.
Чоловік, який створив цей витвір мистецтва, -
Ганс Вагнер,
назвав його «Дер Ґоттердаммерунґ»
на честь останньої частини епічної опери тезки, Річарда Вагнера…
«Перстень Нібелунга».
Чи можна його відкрити і чи можу я?
Не знаю.
-Я справді не знаю. -Гаразд.
Заберіть пальці, містере Великорукий.
Але чи з-поміж живих зломників
я ваш найкращий шанс його відкрити?
Можу смиренно сказати, що так.
Ти згоден?
Це двері в інший вимір,
і провидіння привело вас до мене.
Пройдемо крізь них разом.
-До речі, як тебе звуть? -Скот Ворд.
-Перепрошую? -Скот Ворд.
Дітер, Скоте Ворд.
Ну що, зіграємо?
ЛАС ВЕНДЕТА
Так.
Скоте, це Деймон. Це Чемберз.
-Вони зі мною. Я їм заплачу. -Гаразд.
-Як воно? -Вітаю в команді.
Скоте, поясни, що з цим малим.
Поглянь. Без образ,
але він не схожий на вбивцю зомбі.
Привіт, мене звати Дітер, і я відкрию те, що відкрити неможливо.
Ти жартуєш?
Ні, він нам потрібен, щоб відкрити сейф.
Втратимо – не отримаємо нічого.
Ходіть сюди.
Містере Танака, команда у зборі.
Я радий, що всі зібралися.
Ось ваша ціль.
«Веґас Блай».
У Вегас летіти не можна.
Це зона з обмеженим доступом.
Та можна вилетіти.
На північній вежі Содом є закинутий рятувальний гелікоптер.
Якщо скоординуєте дії й будете на зв'язку,
проблем не виникне - зайшли й вийшли.
У вас буде 32 години з моменту входу в місто.
Зомбі, які там залишилися,
не мають становити проблем для таких крутих перців, як ви.
Чекайте-чекайте!
Перепрошую.
А як саме вбивати зомбі?
Господи.
Є ще хтось, хто не вбивав зомбі?
Ми всі знаємо основи.
Зомбі, човгані, немертві, як їх не називай,
коли вбиваєте, цільтеся в мозок.
Мозок.
Підходить зомбі - стріляєте в мозок. Усе просто. Є питання?
А якщо я стукну його великою каменюкою?
Підійде?
Так, це також завдасть удару мозку, тому підійде.
Зрозуміло.
Вибачте, містере Танака, продовжуйте.
Звідти рушайте до Стріп.
До казино ви дійдете менше ніж за дві години.
Заходите й шукаєте генератор.
Сейф - під південною вежею, Гоморрою…
у кінці коридору.
Там будуть пастки, не смертоносні.
Знайдіть спосіб їх задіяти.
А в цей час наш безстрашний пілот/механік заправляє гелікоптер.
Біля головних дверей
наш зломник береться до роботи.
Як хірург чи художник,
свій шедевр він творить ледь чутними клацаннями.
І нарешті сейф піддається його ніжному дотику.
Тепер вам залишається лише завантажити гроші на гелікоптер
і полетіти на захід сонця.
І все це…
за день до скидання ядерної бомби.
Усе просто, як дошка-япошка.
Перепрошую.
Так більше не можна казати. Краще кажіть - просто, як дошка.
Так, але я…
Думаю, йому можна, бо він японець.
Як скажете.
Просто, як дошка.
Погляньте.
Гаразд. Молодець.
Чекайте. Хвилинку.
Це справжній план? Зомбі?
Так, брате, що таке? Я думав, ти згоден.
Ти завжди казав, що зустрівши зомбі, ти розмажеш їх по стінці.
То все дурня, старий.
Що?
Пішло воно. Я йду геть.
Ви ненормальні. Ви всі загинете.
-Господи Боже. -Пробач, брате.
Аматори.
Деймоне. Чекай, старий.
Гаразд, беріть свої торби. Зустрічаємося рівно о 6:00 ранку.
Зрозуміло, капітане.
Зачекайте.
Мартін, голова служби безпеки містера Танаки.
Як щось потрібно, звертайтеся до мене.
Я можу дістати будь-яке обладнання.
І я ще я супроводжуватиму вас,
бо добре знаю казино.
Є запитання?
Добре. Зустрічаємося о 0600.
0600?
Як почуваєтеся?
Ви божевільний. Ви ж це знаєте?
Та як є вибір, чи померти у Стріп,
чи провести ще день, випікаючи котлетки в «Щасливчику»,
я ризикну за пару мільйонів.
Ви думали про те, як потрапите всередину?
Так.
Новоприбулим слід пройти повний медичний огляд.
У Карантинному Центрі Барстоу порушення суворо караються.
Без зеленої наклейки на ключ-картці
вас не допустять до загальних зон.
Привіт, Кейт.
-Що ти тут робиш? -Треба поговорити.
-Ні! -Чекай.
Вислухай мене.
Мені випав шанс…
потрібна твоя поміч.
Я знаю, що це прозвучить божевільно.
Але зроби дещо для мене.
Для тебе?
Зроби це,
і я дам тобі $15 мільйонів.
-П'ятнадцять? -П'ятнадцять…
У тебе немає $15 мільйонів.
Якщо ти це для мене зробиш, то буде.
Знаю, це не виправить того, що я накоїв
чи яким батьком був.
Так.
Маючи $15 мільйонів, ти допоможеш цим людям.
Повернешся в коледж, що завгодно.
Що б ти не зробила з цими грішми, я знаю, що це буде правильно.
Що ти хочеш?
Будь ласка!
Ти Койот, так?
Візьми нас зі собою. Будь ласка.
Будь ласка.
Непогано, як на перший раз.
Я зрозумів.
Я зрозумів цю крихітку.
Не наставляй на мене.
Пробач.
Наш автобус.
Добре. Хочеш води?
Повірити не можу. Що це?
Що?
Присягаюся, якщо вся ця місія -
це якийсь збочений спосіб налагодити стосунки з дочкою…
Це не так, ясно? Повір мені.
Вона волонтер у таборі. У неї є зв'язки.
Вона просто підвезе нас до карантинної зони.
Справді думаєш, я взяв би її в місто?
ВІТАЄМО В НЕВАДІ
УВАГА - ВИ ВХОДИТЕ В КАРАНТИННУ ЗОНУ: КОНСТИТУЦІЙНІ ЗАКОНИ США НЕ ДІЮТЬ
Як справи? Здається, ми офіційно не знайомі. Мене звати Мартін.
Не говори до мене. Я не довіряю цим людям, а особливо тобі.
Тримайся від мене подалі.
Так, мем.
До уваги мешканців карантинного табору МакКарран.
До кінця дня об'єкт закриють. Персоналу…
Злочинці, зустрічайте Койота.
У Койота є ім'я?
Лілі, але «Койот» звучить круто.
Називай як хочеш.
Гаразд, я вас залишу.
Зустрінемося за Барстоу за 24 години.
-Гаразд? -Гаразд.
Простеж, щоб тебе не підірвали
і не вбили немертві.
Що таке?
Мама зникла.
Тримай.
Питання.
Так, Дітере?
Тобі не здається, що мені треба щось більше?
Якщо я дам тобі щось більше, ти мертвий.
Зовсім мертвий?
До побачення, мертвий.
Це куди?
Ти що, жартуєш?
Дітере, спробуй не дратувати Вана.
Дякую, сер.
Привіт.
-Що ти наробила? -Ти про що?
Годі!
Злізь із мене!
-Припини! -Що відбувається?
Що ти, в біса, робиш?
Ти її провела.
Ти провела Ґіту.
Так. Я її провела. Її і ще двох.
Я багатьох проводжу.
Щоб вийти звідси треба гроші.
-Сама знаєш. -Вона не повернулася.
Не всі повертаються.
-Їм відомі ризики. -У неї двоє дітей!
Вона мені цього не казала.
Слухай, якби я знала, що в неї діти, я б її не вела.
Ти бачила, як вона померла?
Ні.
Вони пішли вперед. Я затрималася.
Вони так і не вийшли. Мені шкода.
Я чекала, скільки могла, але зрештою…
Я йду з тобою.
-Ні, не йдеш. -Так, іду.
Ні. Ти нікуди не йдеш.
Там двоє дітей, мати яких десь у місті.
Двоє дітей, яких я допомагала глядіти.
Я мушу її знайти.
Скажи, яка вона. Ми її пошукаємо.
-Думаєш, я тобі повірю? -Кейт!
-Ти не підеш! -Я не питаю!
Я скажу тобі, що станеться.
Ходи сюди.
Послухай. Я бачив, як воно там,
і це не той шлях, яким варто йти. Я не дозволю.
Ти залишишся тут.
Ми пошукаємо твоїх друзів і побачимося, як вийдемо.
-Добре? -Ні, не добре.
Слухай.
Я все одно піду.
Можу піти з тобою, і ти за мною наглядатимеш.
-Кейт. -Або…
Я прослизну після тебе…
і, мабуть, загину.
Вибирай.
Що скажеш, тату?
Якщо побачимо твою подругу, чудово.
Але ми не будемо її шукати. Життя або смерть.
Якщо ти напартачиш, хтось із цих людей загине.
Тобі ясно?
І в них теж є сім'ї.
Ти завжди повинна перебувати в моєму полі зору.
Це мої умови. Тобі зрозуміло?
Так. Зрозуміло.
Друзі, це Кейт,
новий член команди.
-Привіт. -Як життя?
Скоте, якого дідька?
Розважаєтеся?
Він про що?
Про бомбу, яка вас уб'є? Ви про це говорите?
Це останній автобус.
Ідіть, бігом!
Це обов'язкова зона евакуації.
-Нам потрібен ще один. -Для чого?
Ти не знаєш, як там. Усе змінилося.
-Нас і так багато… -Повір. Нам потрібен ще один.
Що тут відбувається?
Хочеш заробити 20 штук?
Двадцять тисяч баксів?
Так, я зароблю 20 довбаних штук.
Я ні фіга не розумію. Якого хріна вона його взяла?
Люба, добирай слова.
-Ти жартуєш? -Пила.
Ми збираємося пірнути в море мерців і вкрасти гроші.
-Але пробачте за нецензурщину. -Це для тебе.
Для мене? Так.
Я впораюся.
Розважимося, так?
Кажу вам: я якраз той, хто вам потрібен.
А ще якщо ти злякаєшся чи нервуватимеш там,
тримайся ближче до мене.
-Я підстрахую. -Дякую.
Як справи, брате?
Каністри з бензином. Ти понесеш.
І не торкайся моєї пили, ясно?
І не говори з нею…
брате.
-Гаразд. Аякже. -Хороша відповідь.
Гаразд, народ, ходімо!
Якого фіга вилупився?
За мною.
Пістолет догори, ідіоте.
Ще не пізно відмовитися.
Ось вони, човгані,
те, що від них лишилося.
Що з ними сталося?
А на що це схоже?
Були надто дурні й не сховалися від сонця.
Бачили б ви, що тут робиться, коли йде дощ.
На кілька годин вони всі оживають.
Гаразд, ходімо. Давай.
А скільки дощу треба…
Давай.
Туристи.
Ти Лілі, так?
Ти тут добре орієнтуєшся.
А тобі яка різниця?
Може, велика.
Що ти знаєш про зомбі?
Усе.
А що?
Я радий.
Господи, що це таке?
Що тут сталося?
Місце поразки поліції й військових.
Останній пост Вегаса.
Усім тихо.
Ви чули?
-Що це, в дідька, таке? -За машину! Швидко!
Що це?
Валентайн.
Валентайн?
Це тигр-зомбі.
Це вже занадто.
-Ого! -Круто.
Чисто.
Гаразд.
Що це за фігня?
Вона з трупи Зігфріда і Роя.
Охороняє початок території.
-А є обхідний шлях? -Та ні.
Камінзе, покажи свій пістолет.
Що? Нізащо.
На хвилинку.
Мені подобається. Гарний.
І надійний.
-Правда? -Так.
Можна торкнутися?
-Хочеш торкнутися? -Так.
Тільки на секунду.
-Що за… -Гей!
Сказала б, що хотіла цього уникнути, але це брехня.
-Ти про що? -Що вона робить?
Вона стріляла в мене. Убийте її!
Вони знатимуть, що ми тут. Їм байдуже, якщо гратимемо за правилами.
-За правилами? Що ця ідіотка каже? -Вона ненормальна.
Щоб пройти, треба запропонувати обмін.
-Обмін? -Ніякого обміну!
Так. Ми маємо продемонструвати свою покірність.
-Вони не думають. -Пристрельте цю суку!
-Прийдуть - ми їх уб'ємо. -Ти не розумієш.
-Вони не такі, як вам здається. -Стріляйте їй в обличчя!
Чорт! Ми говоримо не про човганів.
Це правда. Ті не думають.
Вони просто рухаються і їдять. Мова про інших.
-Альфа. -Так, вони розумніші. Швидші.
Вони організовані. Це справжнє жахіття.
Будь ласка.
Ви говорите про місто, як про їхню в'язницю.
Це не так. Це їхнє королівство.
Вони не проти, що ми тут, якщо гратимемо за їхніми правилами.
-Боже мій! -Ми йдемо в сам осередок.
У мене є мама. Я її люблю.
У кожного є мама, кретине,
але не кожен зловживає владою щодо жінок у таборі.
Вона бреше! Це неправда.
Заткнись. Я бачила, що ти робив із цими жінками…
довбаний ґвалтівник.
Боже мій! Це неправда.
-Чорт. Ні! -Вона йде.
Хто йде? Що йде?
-Вона? Хто вона? -Ні, будь ласка. Розв'яжіть мене.
Ні. Не вірте їй.
-Пробач. -Ні, будь ласка.
Допоможіть. Не йдіть. Ми команда.
Що за…
Якого хріна?
Рятуйте. Застрельте це! Що це таке?
Послухай, ні. Привіт.
Я тебе не скривджу.
Допоможіть.
Ні!
Рятуйте!
Не роби цього. Відійди від мене.
Що ти робиш?
Ні. Боже мій!
Геть. Іди туди.
Ні!
Рятуйте!
Ні!
-Ти бачила, як вона убивала? -Так, кілька разів.
Ні!
Вони поверталися?
Так, як човгані.
Ні!
Я думаю, що все почалося з одного, він був першим.
Боже мій! Ні!
І якщо він кусає…
-Ти стаєш альфою. -Точно.
Схоже, його понесли в «Олімпус».
Добре. Тепер знаємо, куди не треба йти.
Я так і не зрозуміла до кінця, як це працює.
Знаю лише, що людину забирають туди, і вона стає однією з них…
однією зі швидких.
-Вони понесли його туди, щоб перетворити. -Так.
Скоте, Ґіта може бути там.
Кейт, ми про це говорили.
-У нас є час. -Це не варіант.
Добре.
Так я і думала.
Кретин забезпечив нам перепустку, тож ми можемо йти?
Так. Кретин мав би забезпечити їхню доброзичливість,
але я б не зловживала нею, гуляючи їхніми вулицями.
Хочемо йти далі, треба зайти всередину.
Ходімо.
-А ти думав про пріоритетність? -Ти про що?
Очевидно, німець - найважливіша особа,
бо може відчинити сейф,
але окрім нього я, так?
Бо без мене ви не полетите звідси.
Тому я друга за важливістю.
І не знаю, чи ви двоє розділите третє місце,
але я однозначно важливіша за нього.
Вибач, не знала, що ти слухаєш. Я просто…
Гаразд, і я точно важливіша за того.
Я йому не довіряю.
Знаєте, чому його найняли?
Його найняли, щоб стежити за нами,
щоб коли відчинимо сейф, не втекли з грошима.
Нам потрібна мотивація.
Я не стараюся бути поганою,
але нам потрібна вагома причина,
щоб дозволити йому померти.
Що? Чого всі на мене дивляться?
Це вільна країна.
Ми можемо дивитися куди завгодно.
Взагалі-то це не вільна країна. Ми вже не в Америці.
Ви не чули?
Тоді це ще вільніша країна, хіба ні?
Нехай.
Що це за хрінь?
Не підходьте!
Якого фіга?
Що це?
Ні.
Агов.
Давай поговоримо.
Я можу допомогти. Просто дай мені…
Гаразд.
Якого фіга?
Ні.
Добре, слухай.
Давай поговоримо відверто. Я…
Чорт.
Не торкайся їх.
Не світи їм в очі.
Я вже таке бачила. Вони сплять.
Якщо не дивитися на них, як нам пройти?
Я вкажу шлях.
Іди.
Чому? Хочеш подивитися на мій задок?
Ні. Я не вірю, що ти нас прикриєш у разі чого.
Я стежу за тобою, ти щось замислив.
Коли зайдемо в казино,
нам треба поговорити
про те, навіщо ти тут.
Як хочеш.
Тримай, суко.
Ах ти ж мудак.
Сука.
Чорт!
Сюди!
-Де Чемберз? -Я думав, що вона за мною.
-Що сталося? Що ти зробив? -Я нічого не робив.
Вона почала стріляти. Я був далеко.
Брехня! Вона була з тобою! Я знаю!
-Друже… -Що сталося?
-Ти не хочеш… -Виродок!
Їй кінець! Ходімо. Залиш її! Вона мертва!
Чемберз!
Давай!
Іди!
Тікай!
Ґузе, ходімо.
Ґузмане! Вона мертва.
Нам треба йти. Ходімо!
Лілі.
Ґіта вже не жива, так?
Поглянь на них.
Необов'язково. Якось я провела хлопця.
Загубила його. Мусила кинути. Думала, він помер.
Через три дні він прийшов.
Що з ним сталося?
Казав, його відвели в «Олімпус».
Кинули в кімнату ще з двома.
Їх по черзі забирав їхній лідер.
Якби він не втік, то був би наступним.
То ти постійно так робиш?
Кидаєш людей.
Думаєш, мені подобається когось тут залишати?
Я роблю те, що можу, щоб усе виправити.
Сер.
Погляньте на це.
Якого дідька?
Це…
Так, ще один комплект креслень сейфу.
Ще один комплект креслень.
Слизький виродок, Танака.
Він посилав інші групи до нас.
Тобі щось про це відомо?
Це для мене новина.
Пітерз, на дах.
Якомога швидше заведи вертоліт. Круз, іди з нею.
Вона забагато говорить.
Я дуже рада знову бачити своїх друзів.
Подавай у суд.
Ми з Койотом здійснимо обхід, забарикадуємо двері.
Так. Ми з Кейт знайдемо генератори.
Запасні генератори на третьому поверсі. Там може бути безпечніше.
Третій поверх. Ясно. Ване, проведи Дітера до сховища.
Візьміть зі собою Ґузмана.
Ясно.
Дітере, картка доступу до зовнішніх дверей сейфу і службових ліфтів.
Біля вікон касирів он там.
Так ти потрапиш усередину. Тримай.
Дякую.
Це моя. У мене є ще одна.
Усі знають, що їм робити. Рушаймо.
Так, сер.
Ну й корито.
Не підведи, подруго.
Так.
Бувай.
Що це, в дідька, таке?
Витратили всі гроші на довбані мініатюри?
Ненавиджу цього тигра.
Це якесь збочення.
Що це було?
Провина взяла гору?
Надто багато загинуло?
Власне, так.
Та мама, яку шукає Кейт…
ти їй теж у ногу стріляла?
Ні, я її загубила.
Я ніколи нікого не лишала, якщо не мусила…
або якщо вони не заслужили.
Ти гадки не маєш, що я бачила в таборах.
На що йшли ці люди, щоб вижити.
Принаймні в цих стінах правила чіткі.
Вони один одного не намахують.
Як підставиш мене…
дві поміж очі.
Дві? Чому?
Друга для розваги.
Чорт.
І що тепер?
Зачекаємо.
Ти ж знаєш, що я мусив це зробити?
Що зробити?
Убити її.
Усе, що про мене потім говорили.
-Я хочу, щоб ти знала, що я її кохав. -Ага.
Ми кохали одне одного.
Якщо я колись змусив тебе думати, що це не так, пробач.
Ясно. Усе гаразд.
-Правда? -Так.
Ти зробив те, що мусив.
Вона була однією з них.
Усе добре.
Чекай.
Ти думаєш, що я через це не говорила з тобою всі ці роки?
Мені здалося, що…
Це логічне припущення.
Ні.
Те, що ти зробив і що з нею сталося…
Я ніколи тебе не звинувачувала.
Тоді я не розумію.
Якщо не це, то що?
Справа не в тому…
Справа не в тому, що…
ти вбив мою маму.
А в тому, що після цього ти зник, ясно?
Ти…
Тебе не було, Скоте.
Ти не дзвонив. Не приходив.
Ти не говорив про це.
Ти мене не заспокоював.
Так, твоя правда.
Бо щоразу, коли я на тебе дивився…
я бачив її.
І це було до біса боляче.
Жахливо боляче.
А коли я намагався наблизитися, ти…
Здавалося, що ти не хотіла, щоб я був поруч, тому я вирішив піти.
Може, ще є шанс, що ми…
Що ми?
Я не знаю.
Ти можеш пошукати коледж.
Грошей не бракуватиме. Я можу відкрити ресторан.
Нову автокухню.
Ми можемо просто жити.
Я думав…
Я думав про бутерброди з артизанським сиром-гриль.
Артизанський сир-гриль?
Так, що скажеш?
Ну.
Я не знаю. Це гарна ідея, але…
Я так довго тебе ненавиділа, що не можу просто перестати.
Мені шкода.
-Це прозвучало гірше, ніж я хотіла. -Ні, все гаразд.
Ні, я розумію.
Давай покінчимо з цим.
Ґузе!
Я вбив наречену.
Я вистрілив три рази.
Власне, чотири.
Чотири.
Не здатен убити зомбі, містере Вандеро?
Пробачте, сер. Гаразд.
Добре.
«Ґоттердаммерунґ».
Ти був тут у темряві, чекав на мене.
Ти прекрасний. Бачите?
Дивіться.
Ще одна команда розкрадачів могил.
Хотіли прорізати собі шлях.
Дурні.
Дурні бідні скелети.
Ні.
О ні. Вони змогли тільки зіпсувати пристрій зчитування карток.
Інша команди чи ми, Дітере?
Подумай про це. Ми.
Поглянь на них. Це ж ми.
Може це ми з іншого виміру,
ми застрягли…
в якійсь нескінченній петлі
боротьби і смерті…
боротьби і смерті. І Танака…
ляльковод.
Диявол. Бог.
Ми, ти, я, Ґуз і решта команди,
просто пішаки в якійсь збоченій виставі,
де приречені повторювати помилки.
І зрештою…
як результат якогось заплутаного іронічного плану
усе починається з початку.
Круто.
Бам.
Неймовірно.
Ось.
Ось де перший натискний механізм.
Це пастка, повірте мені.
Якщо знайдемо щось, щоб її задіяти…
-Там. -Бачу.
До речі, класна зачіска.
Дякую.
Боже.
Господи.
Ні!
Боже!
Привіт, люба.
Попалась.
-Ти цілий? -Так.
Так.
Удачі.
Привіт, красуне.
Агов!
Гаразд.
Легше.
Так.
Ні.
Ні!
Що ти робиш?
А казав, тобі потрібен зразок її крові.
Забудь про кров.
Знаєш, скільки коштуватиме голова одного з них для мого боса,
уряду?
У правильних руках це можливість створити більше таких.
Можливість контролювати власну армію зомбі.
Зброя масового знищення.
Ми на таке не погоджувалися.
Ти будеш дотримуватися угоди чи ні?
Так я і думав.
Тоді тримай свого клятого рота на замку.
Треба йти.
Чому? Вони її шукатимуть, якщо не зв'яжеться з базою?
Її передсмертний крик. Вони його чули.
Коли знайдуть тіло – угоді кінець.
Що вони зроблять?
Я не знаю.
Оце прикол.
Іди.
Давай, зроби це. Так.
Давай, дурню.
Я в нормі.
Усе добре.
Де ти їх береш?
У кого гаряча рука?
Гаразд, тримай. Можеш скуштувати.
Іди дістань.
Дивись, Ґузе.
Бачиш, Діте?
-Не м'ясо, а тепло. -Гаразд.
А пастка має спрацювати
просто… зараз.
Що, все?
Дуже страшно.
Бляха.
Це не мала бути летальна пастка.
-Це ж незаконно, так? -Старий добрий Танака.
Схоже, він не жартував.
Це все, Дітере? Тепер безпечно?
Мабуть.
Тепер, мабуть, чисто.
Удачі тобі.
Облиш, Ґузе. Розваги лише почалися.
Так.
Так!
Давай!
Так!
Кусок гівна.
Сука!
Ти як, Дітере?
-Усе добре. -Правда?
Допоможете, містере Вандеро?
-Так, малий. Звичайно. -Дякую.
Один два, три.
Якщо я його відчиню…
це буде або знищення, або відновлення.
Смерть або відродження.
Глибоко, брате. Але мені подобається.
Рішення стало відоме в останню мить, нарешті президент піддався
тиску і переніс дату скидання бомби, щоб не на свято.
Це суперечить його ранішій позиції,
а саме, що скинути ядерну бомбу четвертого липня, цитую:
«Дуже круто, найкращий феєрверк».
І цитую: «А ще це патріотично, якщо подумати».
Через побоювання, що виступи гуманітарних організацій
призведуть до перенесення дати підриву на невизначений термін,
адміністрація вирішила
не відкладати, а перенести час скидання бомби на 24 години раніше.
Якого фіга?
Бомбу скинуть сьогодні після заходу сонця.
-Залишайтеся… -Мати Божа.
Це довбаний жарт?
Що?
Дивіться нас пізніше.
-Інші новини… -Це божевілля.
…Міжнародна спільнота пародистів Елвіса…
Думаєте, цей малий уже відчинив сейф?
Треба забиратися звідси.
Пітерз.
Так.
У нас проблема.
Бомбу скинуть раніше.
Клас. Я рада, що вони вирішили пришвидшити події.
А то я вже почала нервувати.
За 90 хвилин тут все перетвориться на пил.
Як там справи?
Добре. Я знайшла басейн.
Саме хотіла позасмагати.
Хочу, щоб засмага лягла рівно. Розумієш?
А у вас як справи?
Уже відчинили сейф?
Усе трохи повільніше, ніж ми думали, але…
ми вже близько.
Добре, я якраз домиваю й полірую, тому покваптеся.
Чекаю на вас.
Усе готово.
Сучий син.
Дітере. Що там із сейфом?
Скоте, він працює.
Бачиш? Чотири замки?
Знаєш, що це?
-Ні. -Ні, звісно.
Це обертальний механізм довільної дії, так, містере Вандеро?
-Саме так. -Так.
Ви, містере Товстопалець…
Через вас я все зіпсував і мушу починати з нуля.
Ще один вибрик - і він замкнеться назавжди.
Ясно? Назавжди.
Скільки часу треба, щоб його відкрити?
Гаразд.
-Тридцять хвилин. -Добре.
Тридцять хвилин тиші.
Добре.
Тихо. Ясно?
Містере Вандеро, попросіть свою команду помовчати.
Я маю зосередитися. Дякую.
Тридцять хвилин, це небагато. Так?
Ядерну бомбу скинуть через годину і 20 хвилин.
У нас година, щоб дійти до гелікоптера і забратися звідси.
-Це багато часу. -Багато.
А яка альтернатива?
Бігти до меж міста?
Навряд встигнемо.
Ні, альтернативний план не потрібний. Ми йому довіряємо.
-Так. -Він зможе.
Точно.
Правда, Ване?
Так, ні. Він упорається.
-Наш Дітер упорається. -Чорт.
Це, напевно, пожежний вихід.
Так, зараз гляну.
Мабуть, так сюди потрапила остання команда. І так спускаються човгані.
Що скажеш про тофу?
Що?
Тофу. Моя автокухня.
Я думав, що можна робити щось із тофу.
Бургери з тофу, смажена картопля з тофу, молочний коктейль із тофу, сирник із тофу.
Не знаю, що це. Сирник із тофу.
Просто зараз усі стають веганами.
Люди зрозуміли, що вони не на верхівці харчового ланцюга.
Що скажеш?
Так, непогано.
-Так. -Думай далі.
Там усе гаразд?
Так. Ми в безпеці.
Чорт.
Скільки там?
Десь 200 штук.
-Уявіть, що в сейфі. -Поглянь.
Я ще ніколи не тримав стільки грошей.
Коли двері відчиняться, і ми ввійдемо…
це туалетний папір.
Я візьму, якщо не хочеш.
Ні, залишу собі.
-Упевнений? -Так.
«ОЛІМПУС»
Боже мій.
Народ, я…
Я це зробив.
Що-що? Зробив?
Точно зробив?
Він це зробив.
Залишилося лише повернути колесо.
Ми неминуче мали виграти.
Містере Вандеро, зробіть мені ласку.
Гаразд. Ходімо, народ.
У нас 20 хвилин, поки бомба не зітре все на порох.
-Пакуймо і йдемо звідси. -Так.
Ванні, де твоя голова, друже?
У класному місці, Скоте.
У класному довбаному місці.
Містере Вандеро.
Ходімо, Ґузе. Пакуймо.
Як у старі часи.
Не просто, як у старі часи,
а як у шалені часи.
Так.
Що таке?
Не знаю, Скоте.
Можеш мені сказати. Що сталося?
-Правда? -Так.
Ти справжній дурень, знаєш?
Я щось пропустив? Ми багатші…
Я прийшла сюди не по гроші, ідіоте.
Зрозумій мене правильно, я візьму мільйони.
Але
я прийшла через тебе.
Я думала, що між нами щось може бути, а ти…
пішов геть.
Коли я знову тебе побачила…
почуття повернулися.
Я не чекала цього. Ні.
Я щаслива.
Зі мною все гаразд.
Просто я подумала, що…
можливо…
Я думав, що все зіпсував…
назавжди.
Назавжди - це довго.
Я усвідомив, що помилявся щодо всього.
Щодо тебе й мене, мене й Кейт.
Ти не бачила Кейт?
Кейт?
-Кейт унизу? -Ні!
-Кейт! -Де вона, в біса, ділася?
Кейт?
Кейт!
Чорт! Я знаю, куди вона пішла.
Скоте, послухай мене. Давай подумаємо.
-Зачекаємо на інших. -Тут нема про що думати.
Я знаю, де її шукати. Це моя донька. Я її поверну.
-Я йду з тобою. -Ні, не йдеш.
Я не дозволю тобі піти туди самому.
Дякую.
Сюди!
Ходімо.
Ходімо!
Що скажеш?
Гроші.
Гроші. Добре.
Ґузмане, прикрий цей кут.
Сука!
Ходімо, Дітере! Ходімо!
Ні!
Що ти робиш?
Мартіне, випусти нас.
Боже, я тебе двічі обдурив.
Повільно вчишся.
Танаці пофіг на гроші.
Те, що в цій сумці, варте вдесятеро більше, ніж у сховищі.
А тепер я піду і вб'ю ту довбану пілотесу,
і полечу. Вона, певно, відремонтувала гелікоптер.
О'ревуар.
-Ідіотка. -Випусти нас!
Сука.
Ні!
Зараз рвоне!
Привіт, мала.
Ти ще зі мною?
Давай.
Чорт!
Три.
Гаразд. Біжимо до ліфта. Далі на дах.
Не зупиняйтеся.
Біжи!
Сука!
Швидше!
Ходімо!
Давай!
Так!
Давай.
Пітерз! Якого дідька?
Дай мені 30 секунд.
Що це, в біса, таке?
Голова його королеви.
Мартін обіцяв вивезти всіх з табору, якщо я допоможу.
Якщо нічого не скажу.
Брехун!
Чорт забирай! Давай!
Ходімо.
Я знаю, що роблю. Іди!
Я його затримаю.
Іди! Негайно!
Іди!
Саме так, вилупку.
Ще крок, і я знесу їй голову.
Цього разу назавжди.
Що робити?
Летіть!
Полетіли!
Чорт.
Скоте, це був зомбі в мантії?
Просто лети.
Де гроші?
Немає грошей.
Але, Пітерз,
Кейт в «Олімпусі». Ми маємо її забрати.
Скільки в нас часу?
-Дев'ять хвилин. -Чорт!
Сучий сину! Якщо ми це зробимо…
краще знайди її.
Боже мій.
-Кейт. -Ґіто.
-Кейт. -Ґіто, я тебе знайшла. Ти жива.
-Боже мій, Кейт. -Господи.
Ти повернулася по мене.
Пітерз.
Не підведи.
Іди вже!
-Тебе кусали? -Ні.
-А тебе? -Він до нас іще не дійшов.
Треба негайно тікати. Ходімо.
Добре.
Кейт?
Кейт! Господи.
Чорт!
Сейді!
Кейт!
Кейт, тікаймо.
Тікаймо.
Кейт.
Чорт.
Кейт!
Бігом!
Вона нас покинула.
Чорт. Вона нас покинула.
Чекайте, ви це чуєте?
Знаю. Десь між покинути твій і рятувати свій зад
у мені заговорила совість.
Це виснажує.
Залазьте. Полетіли.
-Лети! -Чорт!
Тримайтеся!
Ні!
ЕКСТРЕНІ НОВИНИ ЯДЕРНИЙ ВИБУХ ЗНИЩИВ ЛАС-ВЕГАС
Тату?
Гей.
Тату, ми живі.
Гаразд.
Дякувати Богу, ти ціла.
Усе не так погано.
Не так погано.
Усе добре. Рана неглибока…
Не треба цього робити.
Не роби цього.
Я знаю, що це означає.
Ні.
-Гей. -Ні.
Я тут думав.
Я багато думав, Кейт.
Це мають бути роли з омаром.
Я про автокухню.
Так.
Роли з омаром від Скота.
Бо всі люблять чортові роли з омаром, правда?
Так.
Усі люблять чортові роли з омаром.
Слухай.
У мене для тебе дещо є.
Тримай.
Я знаю, що це не мільйони, але…
цього досить, щоб забрати дітей Ґіти з табору назавжди.
Візьми.
Ти їх правильно витратиш.
Гаразд.
Я дуже тобою пишаюся.
Я люблю тебе, Кейт.
Пробач, що я втік.
Я такий боягуз.
Ти не боягуз.
Ти найхоробріший чоловік з усіх.
Я дуже тебе люблю.
Мені дуже шкода.
Слухай.
-Що? -Дозволь поглянути на тебе.
Тату.
Пробач.
Гей!
ВІТАЄМО В ЮТІ
Я хочу орендувати цей сіро-чорний літак.
Перепрошую, сер. На жаль, це приватний літак.
Я не можу просто віддати його в оренду.
Погляну, що можна зробити.
Смачного.
Це неймовірно.
Як вам вдається так готувати на такій маленькій кухні?
Це магія.
Вуаля.
Випийте зі мною.
Не можна. Ми на роботі.
Ні. Лише один…
Один келих, один тост. Ви зробите мене щасливим.
Це для мене важливо.
-Якого дідька? Давайте. -Оце розмова.
Видатний Джозеф Кемпбелл сказав:
«Саме на дні глибокої прірви
ми знаходимо скарб життя. Де спіткнешся,
там твій скарб».
За іронічний виверт невідомого.
-До дна. -Будьмо.
Будьмо.
Смачно.
Гаразд. Сідайте.
Ось так.
Візьми келихи.
-Перепрошую. Мені трохи незручно. -Усе гаразд.
Усе добре.
Вигляд у вас кепський.
-Довгий день. -У вас холодна шкіра.
Я повідомлю капітану.
Ні. Я піду в туалет
і вмиюся. Усе буде добре.
-Гаразд. Ходімо. -Добре.
-Так. Вставайте. -Гаразд. Дякую.
-Я вас проведу. -Сюди?
-Так, сюди. Он там. -Добре.
-З вами справді все гаразд? -Усе добре.
-Добре. -Чудово.
Щоб тобі.
Добрий вечір, говорить капітан.
Починаємо посадку в Мехіко.
Повертайтеся на свої місця і пристебніть ремені.
Місцевий час 9:30 вечора,
температура 20 градусів.
Дякую, що обрали нас.
Сука.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин