‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Ce porcărie!
‎Nu l-ai văzut pe Matt, nu?
‎S-a dus la etaj.
‎- Bună, mamă! ‎- Bună!
‎Nu mă îmbrăca.
‎O să fie bine.
‎Amândoi veți trece prin asta,
‎fiindcă Domnul are un plan pentru voi.
‎- Știu, dar nu mă încălța! ‎- O să te aduni de pe jos
‎și vei fi tipul minunat ‎care ai fost întotdeauna.
‎Nu am nevoie să-mi legi șireturile.
‎Nu-l lega, mamă!
‎- Trebuie să facem asta în curând. ‎- Cât de curând?
‎- Ar trebui să nasc în două săptămâni. ‎- Da.
‎Lichidul amniotic e scăzut. ‎Fiica voastră e mare, deci s-o scoatem!
‎- E fată. ‎- Am auzit-o.
‎Scuze, așteptați să aflați?
‎Ai fi știut dacă erai medicul nostru,
‎care a ales să meargă în Maui ‎fix în săptămâna asta.
‎De ce să nu facă surfing?
‎E doar primul nostru copil.
‎E poziționată greșit, ‎deci vreau să facem cezariană diseară.
‎În seara asta?
‎Nu am pregătit pătuțul.
‎Serios? Știam eu că trebuia să mă ocup! ‎Mi-ai spus să tai asta de pe listă.
‎Ca să nu-ți bați capul. Mă ocup eu.
‎M-am liniștit!
‎- Mă ocup eu. ‎- Ești pregătit pentru asta?
‎Da! De fapt, cine e întru totul pregătit?
‎Ce înseamnă asta, dacă sunt pregătit?
‎În seara asta? Nu se poate mâine?
‎Am draftul de fantasy football ‎cu colegii de la muncă.
‎Am făcut echipe bune și…
‎Glumesc. De ce mă iei în serios? ‎Calmează-te odată!
‎A fost bună.
‎- Bine. ‎- Sunteți gata?
‎- Îmi transpiră mâinile. ‎- Știu.
‎SPITALUL MEMORIAL BOSTON
‎De ce nu ne-ați anunțat din timp?
‎Am zis să vă facem o surpriză.
‎„Hai să naști diseară, ‎să râdem de Marion!”
‎- ‎Frumos simț al umorului! ‎- Măcar eu am unul.‎ ‎Pa!
‎Mamă, te sunăm după ce terminăm, bine? ‎Te iubesc.
‎Nu! Sunați-mă pe Skype în timpul nașterii!
‎- Ce? Mamă! ‎- Acum ești ciudată.
‎Vreau să fiu în cameră cu fiica mea,
‎să-mi văd nepoata când vine pe lume.
‎O să am eu grijă de ea.
‎Ca de copilul verișoarei Janey?
‎Mamă, astea-s povești antice.
‎- Iar începe! ‎- ‎Nu așa antice.
‎Nu-ți pui copilul în poală,
‎apoi tragi cureaua de siguranță ‎peste tine pe locul pasagerului
‎într-o mașină în drum spre supermarket.
‎Știu că nu tragi cureaua ‎peste copilul din poală
‎când ești în mașină ‎în drum spre supermarket!
‎- Știu asta! ‎-‎ Grozav! Sunați-mă pe Skype!
‎Scumpa mea, mama vine mâine!
‎Bine, pa!
‎Sărută-l pe tati!
‎Și unul de la mami. Două săruturi.
‎- Trezește-te! ‎- Doamne!
‎Sunt pregătit de show!
‎- Salut, Matt! Cum te simți? ‎- Salut!
‎Nu te apropia de caserola cu ton.
‎Cea din mijloc. Are gust de cur.
‎Mama a făcut caserola aia, Oscar.
‎E foarte bună. E… Are arome puternice.
‎- E-n regulă, amice. ‎- E un pic amar…
‎Vino-ncoace!
‎Matt!
‎- Jordan, nu… ‎- Vino aici!
‎Hai în brațe! Ai nevoie de asta.
‎Îmbrățișează-l!
‎Descarcă-te! Respiră!
‎- Haide, frate… ‎- Să-ți spun ceva. Discursul ăla…
‎- Al tău. ‎- Ai urcat pe podium și ai vorbit.
‎Eu nu…
‎Nu știu ce să spun.
‎Mă gândeam că o să ai ceva pregătit.
‎Dar te-ai hotărât să improvizezi.
‎Am terminat? Nu pot să fac asta acum.
‎- Te rog! ‎- Nu, Matt. Uită-te la mine!
‎- Poți. Să-ți spun de ce! ‎- Nu mă asculți.
‎- Îți amintești tabăra Winapoo? ‎- Da.
‎Ai picat cu fața în iederă.
‎Ai făcut bășici pline de lichid ‎și umflături…
‎Apoi s-au spart ‎și îți curgea puroi pe față.
‎Arătai înfiorător.
‎Apoi, la masă, te-a văzut Marcy, ‎de care erai amorezat.
‎Când l-a văzut, a început să țipe.
‎- Asta te-a dărâmat. ‎- Da.
‎- Dar ai supraviețuit. ‎- Da.
‎- Ai depășit așa ceva? ‎- Fiindcă ești puternic și încrezător.
‎O să treci și peste asta.
‎Acum e incomparabil mai rău.
‎Cum e asemănător?
‎- Încerc… ‎- Crede-mă…
‎O să te pocnesc în figură. ‎Nu mai vorbi cu mine!
‎- I-auzi! ‎- Ți-am spus că nu pot.
‎Jur!
‎- De ce strângi pumnii? ‎- Jur! Încetează!
‎- Cum te simți? ‎- Bine.
‎- O să fie bine. ‎- Bine.
‎Te iubesc enorm.
‎- Eu iubesc anestezistul. ‎- Nu te mai prosti!
‎Ești minunată.
‎- ‎Matt! ‎- Da, Marion?
‎- Nu văd nimic! Haide! ‎-‎ Te descurci de minune, Liz.
‎- Nu te uita acum, Matt. ‎- ‎Aș vrea, dar n-aș vrea să văd.
‎Dar vreau să mă uit, dar nu vreau.
‎- Te descurci grozav! ‎- Dumnezeule! O să fim părinți!
‎- Te iubesc. ‎- Și eu pe tine.
‎Bine? Cum merge, doctore?
‎- Vine! ‎- O vezi?
‎- Da. ‎- Doamne, Liz!
‎Iat-o!
‎Avem un copil!
‎- Voiam doar… ‎- Matt…
‎Nu era nevoie!
‎Știu că nu era nevoie, dar meriți.
‎E frumos. Mulțumesc!
‎- Să ți-l pun. ‎- Mulțumesc!
‎Tot o să schimbi scutece.
‎Dacă o să-mi schimbe ea scutecele ‎când îmbătrânesc.
‎- Te iubesc. Mersi! ‎- Cum te simți?
‎Am dureri, dar…
‎- Cum te simți? ‎- Vreau s-o văd pe Maddy.
‎- Salut! ‎- Mă gândeam eu!
‎Matt, am nevoie să mă ajuți.
‎- Cu bucurie! ‎- O să se clatine.
‎- Bine. ‎- Încetișor, bine?
‎- Haide! ‎- Nu te grăbi!
‎- Hai pe scaun! ‎- Sunt gata de maraton.
‎- Așa! ‎- Am amețeli.
‎Nu te grăbi, draga mea.
‎Liz! Ce are?
‎- A avut amețeli? ‎- Ce are? Nu știu.
‎- Liz? ‎- Respiră greu.
‎- Cum adică? ‎- Chem ajutor.
‎Urgență medicală!
‎Liz, uită-te la mine!
‎- Dă-i spațiu! ‎- Ce are?
‎Aduceți masca de oxigen!
‎- Liz! ‎- Mă auzi?
‎- Ieșiți! ‎- O clipă!
‎- E soția mea. ‎- A leșinat.
‎- Nu a avut simptome. ‎- Ce se întâmplă? Liz!
‎- I-a picat tensiunea. ‎- Epinefrină!
‎Stai puțin, frate! Liz! Lasă-mă!
‎- Dle Logelin! ‎- Ce se întâmplă, doctore?
‎Soția dumitale a făcut embolie pulmonară.
‎Un cheag de sânge i-a intrat în plămân.
‎Ce înseamnă asta?
‎Ce înseamnă…
‎Nu-mi spuneți că a murit!
‎- Nu-mi spuneți că mi-a murit soția! ‎- Ce?
‎Ce e? Maddy? Matt!
‎Nu!
‎Cum?
‎Aș da orice să mai pot petrece ‎o singură zi cu tine.
‎Iat-o!
‎Nu e pregătit pentru copil.
‎Nici n-a montat pătuțul.
‎Întotdeauna a fost foarte imatur.
‎Salut, Matt! Cum mai ești?
‎Extrem de imatur.
‎- Îmi dai copilul, te rog? ‎- I-am dat biberon.
‎Bine.
‎Știi tu, Maddy…
‎dacă era să ai un singur părinte, ‎mai bine ar fi fost mama ta.
‎Ea s-ar fi priceput mai bine.
‎Cât mai curând.
‎Nu știu.
‎Nu știu cum va face asta.
‎- Vezi? Știu! ‎- Îi spui tu asta?
‎Nu.
‎Bine, Maddy!
‎Bine. Ai câștigat, Maddy.
‎Spune-mi care e problema! Ți-e foame?
‎Vrei să-ți schimb scutecul?
‎Bine. Stai așa!
‎Ai răbdare, Maddy!
‎Gata. Așa!
‎Bine. E-n regulă. ‎Stai așa, n-am curățat tot.
‎Doamne! Rahat!
‎De ce ești trează?
‎Probabil că nu voi mai dormi vreodată.
‎Ce are copilul pe fund?
‎- E un scutec. ‎- Zici că e animal din baloane.
‎- E pus pe dos? ‎- L-am pus corect.
‎Am venit să-i dau lapte.
‎E pregătit, am auzit-o plângând.
‎Dă-i tu!
‎Poftim! Așa vezi!
‎- Matthew, am discutat și… ‎- Mută-te înapoi în Minnesota!
‎- E mai economic. ‎- Da. Îți poți găsi slujbă acolo.
‎Eu și mama ta te putem ajuta cu Maddy.
‎Vom fi împreună. ‎O să ai biserica și un grup de sprijin.
‎- Aici ești singur. ‎- Ba nu. Am slujba aici.
‎Nu există slujbe bune în IT acasă. ‎Prietenii mei sunt aici.
‎- Prietenii tăi sunt cam ciudați. ‎- Poate că da, dar sunt prietenii mei.
‎Liz e aici.
‎Și fiecare loc în parte de aici ‎îmi amintește de ea.
‎Mamă, vorbești despre planul Domnului. ‎Care sunt șansele
‎să cunosc pe cineva din orașul meu ‎în colțul opus al țării.
‎Dumnezeu? Eu am avut un plan.
‎Liz trebuia să termine școala, ‎apoi să se întoarcă acasă.
‎Asta era înainte să te cunoască.
‎Dacă vrei să rămâi aici, bine. ‎Dar Maddy vine cu noi.
‎- Marion… ‎- E cel mai bine pentru ea.
‎Și pentru tine, crede-mă. ‎Îmi pasă de bunăstarea ta.
‎Crezi că poți face asta, dar nu e așa.
‎Creșterea unui copil e o activitate ‎care nu-ți permite pauze.
‎Înțeleg și o să mă gândesc la asta.
‎Bine.
‎M-am gândit.
‎Tocmai m-am gândit.
‎Ai dreptate. ‎Așa e, Marion, nu pot. Dar știi ce?
‎O voi face.
‎O s-o cresc pe Maddy.
‎Eu o voi crește pe Maddy, ‎fiindcă sunt tatăl ei și o iubesc.
‎- Știu că o iubești. ‎- Știi? Fiindcă am mari dubii.
‎Nu mă îndoiesc că o iubești.
‎Nici că ai iubit-o pe Liz a mea.
‎Dar vrei s-o păstrezi pe Maddy ‎ca pe o vestă de salvare.
‎Regret că ți-am stricat planul.
‎Prinzi mai multe muște cu mierea ‎decât cu oțetul.
‎- Prinzi mai multe cu plasa. ‎- Marion!
‎Am un singur sfat pentru tine ‎despre cum să crești un copil.
‎Detașează-te!
‎Facem tot felul de chestii ca părinți.
‎Încercăm să fie totul perfect.
‎Dar nu suntem în control.
‎Trebuie să accepți faptul ăsta.
‎Liz te-a iubit.
‎M-a bucurat să văd asta.
‎Și am văzut și cât de mult o iubești.
‎Da.
‎Ești…
‎Ești un tată bun.
‎A avut noroc cu tine, Mike.
‎Mersi!
‎Mi-a murit o mătușă anul trecut. ‎Avea 99 de ani.
‎- Zău așa? Cred că a fost șocant. ‎- A fost.
‎- Ascultă, ia-ți cât timp liber ai nevoie. ‎- Bine.
‎- Mersi! ‎- Șase săptămâni chiar. Cât o fi!
‎O să-mi trebuiască vreo zece ‎sau douăzeci… de ani.
‎- Păi… ‎- Dar am nevoie de slujbă.
‎Știi? De asta nu-mi pot lua atâta liber.
‎Howard, mă gândeam să lucrez de acasă
‎și să vin la birou când e nevoie, știi?
‎Ar trebui să-mi aduc fiica aici.
‎- O crești tu? ‎- Da.
‎Bine. Grozav!
‎Nu crezi că pot.
‎Nu e vorba de asta.
‎- Fiindcă-s bărbat? ‎- Nu.
‎- Ce au femeile și noi nu? ‎- Răbdare.
‎Vulnerabilitate emoțională.
‎- Sâni. ‎- Unii bărbați au.
‎O să ignor poanta, căci suferi.
‎Uite, eu iubesc copiii.
‎De asta am făcut trei.
‎Nu sunt copii în poză, ‎dar erau bebeluși la început.
‎Și te dărâmă.
‎O să te facă praf.
‎- A făcut caca tare încă? ‎- Nu.
‎Face rahaturi cremoase acum.
‎Bucură-te! Urmează un salt mare.
‎Când ajungi la rahat tare, dai de naiba.
‎Bine.
‎Păstrează-l pe ăsta și pune-l la flori,
‎fiindcă e plin de nutrienți.
‎- E un pont grozav. ‎- Da.
‎Mă ocup de contractul din Londra ‎de peste cinci săptămâni.
‎Sunt mai mult decât capabil ‎să fac ce trebuie făcut.
‎Dacă tu crezi că nu pot, ‎pune-l pe Oscar în locul meu.
‎Iisuse! Oscar?
‎- Da. ‎- Nu, uită de Oscar.
‎L-ai întrebat: ‎„Vrei să se ocupe Oscar de clienți?”
‎- Da. ‎- Cum am repetat?
‎I-am spus. A mers.
‎- Ți-am spus eu! E grozav. ‎- Da.
‎E crud să trimiți flori ‎unei persoane în doliu.
‎Fiindcă florile mor ‎și trebuie să le arunci.
‎E deprimant.
‎Nu am văzut nicio persoană murind.
‎Dar am văzut o veveriță murind. ‎Te întrebi despre cercul vieții.
‎Dar e mai degrabă o linie.
‎- Are început și sfârșit. ‎- Oscar!
‎- Poți să taci? ‎- Vorbești ca soția mea.
‎O s-o împăturești, nu?
‎- Tu ai făcut asta cu Liz? ‎- Desigur!
‎Atunci o să fac ce și-ar fi dorit Liz.
‎Dar asta arată nebunesc.
‎E foarte strâns, Marion.
‎Crezi că o să fugă, sau ce?
‎Salutare! Ce mai faceți?
‎Astea-s iuți. Vrea cineva? ‎Bunicile sau poate bebelușul?
‎- Arătați bine, doamnelor. ‎- Mulțumesc!
‎- Cu plăcere! ‎- Încetează!
‎- Pijamaua asta tip robă… ‎- Jordan, termină!
‎- Ce fac? ‎- Flirtezi cu mama.
‎- Nu fac asta. ‎- O faci în fața mea.
‎Flirtez cu ambele mămici ale tale. ‎Ce mai faci, Marion? Arăți beton.
‎- Jordan. ‎- Ce bluză mișto!
‎Jordan, încetează!
‎- Mama ta e bunăciune. ‎- Gata!
‎- Am spus-o. ‎- Gata!
‎Am un cadou pentru tine. Pot să ți-l dau?
‎Așteaptă aici! Am ceva pentru tine.
‎Am făcut o listă. Ne trebuie salopete.
‎Îți trebuie o siguranță la toaletă, ‎se poate îneca în ea.
‎Auzi… Voiam să te întreb ‎cât ai de gând să stai aici.
‎- Din păcate, trebuie să plec. ‎- Nu tu, mamă.
‎Noi am discutat. ‎Dar nu știu ce ai tu de gând, Marion.
‎Fiindcă nu vrei să vii în Minnesota, ‎mai stau aici vreo șase luni.
‎- Șase luni? ‎- Da.
‎- Cum rămâne cu Mike? ‎- Nu-mi pasă de el acum.
‎Matt!
‎- Salut, Mike! Ce mai faci? ‎- Bine, frate!
‎Bine…
‎- Vreau să fim deschiși. ‎- Hai să fim deschiși!
‎Îmi place că ești aici.
‎- Știu. ‎- Mă bucur enorm.
‎Însă mă tem că, dacă ești aici
‎pe o perioadă îndelungată de timp,
‎o să ne călcăm pe nervi reciproc.
‎- În doar șase luni? ‎- Ai putea pleca odată cu mama.
‎Cum aș putea să mă întorc acasă ‎înainte să fiu sigură că ești capabil
‎să-mi îngrijești nepoata?
‎De unde să știi dacă nu mă lași?
‎Bine punctat!
‎Nu-i așa? 40-0.
‎- 40-0 pentru Matt. Uite ce ți-am adus! ‎- Ce naiba e aia?
‎- Un animal. ‎- E un pește.
‎Copiii cu animale de companie ‎sunt foarte fericiți.
‎- Și nu fac alergii. Știai asta? ‎- Asta se aplică la câini și pisici.
‎- Ai citit același articol! ‎- Auzi, Jordan, asta e…
‎Bine, mănânc căcat. Scuzați limbajul!
‎Urăsc peștele ăsta. Tanya mi l-a dat.
‎S-a despărțit de mine ‎și mi-a lăsat peștele ăsta jegos.
‎Mă duci la magazin?
‎Sigur că da! Echipa Tată Singur!
‎- Sunt aici pentru tine. ‎- Mersi!
‎Marion, hai să facem așa!
‎Eu zic să te întorci, bine?
‎Promit să te țin la curent ‎cu ce face Maddy.
‎O să pun poze pe Instagram tot timpul.
‎Bine, mă duc acasă odată cu Anna.
‎Dar, dacă nu ții totul sub control ‎foarte bine,
‎te întorci în Minnesota.
‎- De ce aș accepta asta? ‎- Fiindcă nu e vorba de tine.
‎- S-a făcut! ‎- O întrebare!
‎- Păstrezi peștele? ‎- Nu-l vreau!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine, tu?
‎Foarte bine. Te rog!
‎- Sunt grozave. ‎- Da.
‎Nu mai zâmbi așa la mine! Poftim!
‎Nu am copii, sunt pentru el.
‎El cumpără toate astea ‎pentru bebelușul lui.
‎El plătește tot.
‎Uite! Asta e crema ta ‎contra iritației de scutec.
‎Asta e pentru Maddy. Le plătim separat.
‎Pune-o pe a ta acolo,
‎ca să știe dânsa că o să-ți cumperi ‎ce-ți trebuie pentru problema ta.
‎Eu iau asta pentru Maddy.
‎- Asta e a ta, asta e pentru Maddy. ‎- Vrea să zică… Adică…
‎- Iritație. ‎- Da, dar de la ras.
‎- Pe fund. ‎- Nu.
‎Fac umflături de la ras.
‎- Pe… ‎- Am văzut un clip
‎în care unii folosesc crema asta ‎să-și curețe pielea după ras.
‎- De asta am gâtul neted. ‎- Arăți grozav.
‎Arăt grozav? A zis că arăt grozav.
‎Să-i vezi fundul!
‎„Introduceți al optulea șurub ‎de 44 de milimetri.”
‎Nu văd al optulea șurub ‎de 44 de milimetri.
‎Nici nu te uiți. Uită-te lângă pantof!
‎- Bine. ‎- De ce faci pe prostul?
‎- Fiindcă nu-l văd, fac pe prostul? ‎- Ești de cacao.
‎- Nu înjura de față cu copilul! ‎- Te-am făcut de cacao!
‎- De ce spui „cacao”? ‎- Ca să nu înjur în fața copilului.
‎- De ce nu alegi alt cuvânt? ‎- Am ales, „cacao”!
‎Tăticul tău e pămpălău.
‎Am zis-o! E prostălău și pămpălău.
‎Papă-lapte!
‎Vezi, nu e…
‎- Trage de maneta de jos! ‎- Am făcut asta. E stricată.
‎- Mereu ai fost repezit. ‎- Nu are legătură cu asta!
‎Îți tot spun că încerc să fac asta ‎și nu pot, mamă!
‎Rahat!
‎Nu pot face nimic.
‎Nu pot.
‎Nu pot fără Liz.
‎Trebuie să faci ce e mai bine pentru ea.
‎Doar atât trebuie, ‎pentru tot restul vieții.
‎Iar eu cred că poți.
‎Uite!
‎Lăudăroaso!
‎O să mă rog pentru voi încontinuu.
‎Nu-ți face procese de conștiință ‎dacă iei o pauză. Te iubesc, mamă.
‎- Ce noroc! ‎- „La revedere, buni!”
‎- Haide! ‎- O ții bine?
‎Ne-am înțeles.
‎Dacă va fi în interesul ei, ‎o să te muți înapoi, bine?
‎- Să nu fii egoist! ‎- De acord.
‎- Vă iubim! ‎- Noroc, Matt!
‎Te iubesc, Maddy! Buni te iubește!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎- Tătic cu marsupiu, da! ‎- Cum arăt?
‎Grozav, ca un boss!
‎- N-o spune ca să te afli-n treabă! ‎- Arăți tare.
‎- Trebuie prins. ‎- Trebuie apăsat.
‎- Apăs! ‎- Eu apăs pe partea mea.
‎- Prinde-l! ‎- Nu, încă joacă.
‎Băieți! Ați prins a treia chingă?
‎Doamne! Nu, Maddy!
‎Lui tati îi pare rău.
‎Haide!
‎- E fix. ‎- Da.
‎- Mersi! ‎- Am fost bonă patru ani.
‎- Stați așa! ‎- Ce e?
‎S-a trezit, frate!
‎- Ba nu! ‎- Ba da, am auzit-o.
‎- Nu am biberonul. ‎- La naiba!
‎Îți dau lapte-praf.
‎Tai capacul.
‎Ce foame ți-era!
‎Ia uite!
‎Salut! Unde e mami?
‎E astronaut la NASA.
‎- Unde e mami azi? ‎- E închisă la San Quentin.
‎Unde e mama ei?
‎Eu de-abia aștept să vină lunea, ‎să scap de țipete.
‎I-auzi! Probabil că se bucură ‎să scape de tine.
‎Ți-am adus flori.
‎Să știi că ți s-a îndeplinit o dorință!
‎Schimb o grămadă de scutece.
‎Copila asta face o tonă de caca.
‎Simpatic copil, tăticule!
‎- Poți să… ‎- Te rog!
‎Mersi!
‎Trecem pe lângă școala ‎unde voia mama să înveți.
‎Adică aici vei studia.
‎Au măicuțe aici. O să-ți placă.
‎Fiindcă măicuțele se îmbracă ‎așa ca pinguinii, să știi!
‎Și sunt celibatare.
‎Știu, nu-ți place.
‎Nu vrei să fii celibatară, dar vei fi.
‎Bună conversație!
‎Haide, Maddy!
‎Ce e?
‎Montagne russe! Haide!
‎Așa! Merge pe șine.
‎Coboară! Se scutură din balamale!
‎Mamă, ascultă-mă! Nu înțelegi.
‎Nu se oprește nicicum din plâns.
‎Cântecele de leagăn te potoleau imediat.
‎Tu, steluță mititică
‎Tati vrea doar o berică
‎Culcă-te, Maddy
‎Cântați mai înalt.
‎Culcă-te, Maddy
‎Maddy, adormi
‎- Culcă-te, Maddy ‎-‎ Nu merge.
‎Maddy, adormi
‎Asta a agravat situația.
‎- Păi… ‎- Nu reacționează la palme.
‎- Nu se mai oprește. ‎- Ascultă de tati!
‎Tati ți-a spus să te culci, Maddy!
‎Tatăl tău e obosit!
‎- Ăsta nu e abuz. Nu e. ‎- E la limită.
‎Sfârcurile mi-au crăpat, ‎mi-e groază să mă uit la ele.
‎E ciudat că alăptatul mă excită un pic?
‎Soțul meu vrea sex.
‎Eu nu vreau decât să-l văd mort. ‎E greșit?
‎Nu.
‎- Scuzați! ‎- Alcoolicii Anonimi sunt mai jos.
‎Nu am venit aici ‎pentru întâlnirea alcoolicilor.
‎Ea tocmai a adormit, ‎dar mai înainte, a plâns ore-n șir.
‎Ore întregi, de sunt complet epuizat,
‎mă doare fața, sunt frustrat
‎și nu știu să pliez căruciorul.
‎Nu știu să-l strâng.
‎Scuze, dar acesta e un grup ‎pentru mame noi.
‎Minți. Pe afiș scrie „părinți”.
‎Sunt părinte și nu știu ce să fac.
‎Nu am cu cine să vorbesc ‎despre rahaturile astea.
‎Apropo de rahat, ‎fetei îi zboară chestii din fund.
‎Nu știu dacă e normal, ‎dar sunt două feluri.
‎Poate să-ți dea jet.
‎Când e consistent și un pic solid, ‎și-ți dă direct în freză.
‎Sau îți dă cu alice. E ca un spray.
‎Am nevoie de ajutor. ‎Trebuie să nu mai plângă.
‎Cum opresc plânsul?
‎Primul meu copil a avut colici ‎în primele luni.
‎- Ce-i aia? ‎- Când bebelușii plâng ore-n șir
‎fără niciun motiv, ‎până-ți pocnesc ochii din cap.
‎- I-am dat copilei colici. ‎- Nu așa funcționează.
‎Nu mă spăl pe mâini când o ating ‎și așa i-am dat colici.
‎Nu poți să-i dai copilului asta. ‎E o chestie digestivă.
‎Ce ușurare!
‎Eu am rezolvat cu zgomot de fundal.
‎- Zgomot de fundal? ‎- Da.
‎Matt vă va explica pașii următori.
‎Vă va arăta cum funcționează ‎pentru clienții voștri.
‎Ai cuvântul, Matt!
‎CREĂM PENTRU VIITOR
‎- Matt! ‎- Nu dorm.
‎Să dormi? El nu doarme niciodată. ‎E dus pe gânduri.
‎Da, adânc. Exact asta era!
‎Gândesc profund.
‎Mulțumesc, Howard!
‎Asta fiindcă sunt entuziasmat.
‎Despre asta.
‎Cu acest upgrade, aveți acces ‎la mii de modele presetate,
‎de la podele, la pereți, ‎instalații de lumini, și vă oferă…
‎- Auziți plânsete? ‎- Plânsete? Nu aud.
‎Am deviație de sept, ‎deci îmi fluieră nasul uneori. Asta o fi?
‎Nu e asta.
‎Scuzați-mă o clipă!
‎- Ce? Stai! ‎- Scuze!
‎Ia uite!
‎- Nu? ‎- E aspiratorul.
‎Ușurel!
‎Uite aspiratorul!
‎Maddy! Aspiratorul ăsta e nașpa.
‎- Ce se întâmplă? Ce faci? ‎- Haide, Maddy!
‎- Ce e? ‎- A pornit aspiratorul.
‎- Aspiratorul? ‎- Dă-mi-o mie!
‎- Bine. ‎- Îi place zgomotul.
‎Bună ziua! Matt are un copil.
‎Scuzați-mă că am plecat așa, ‎dar o apucă plânsul uneori
‎și e imposibil s-o potolesc.
‎- Vrea să-mi sugă degetul? ‎- Nu.
‎- La ai mei a mers. ‎- Nu!
‎- Îi lăsam. ‎- E neigienic.
‎Poate că o să te ajute asta. ‎E o aplicație cu zgomot alb.
‎- Mă ajută să dorm. ‎- Mersi!
‎Copilul meu se calma mereu ‎când îmi simțea pielea.
‎Are 25 de ani acum.
‎Observați interfața intuitivă!
‎Trebuie să le oferim clienților ‎ceea ce-și doresc, simplitate.
‎Nu asta vrei? Vor simplitate, nu?
‎Am o problemă. E un birou, bine?
‎Nu e un loc pentru copii. Aici, eu sunt…
‎Sunt ticălosul desemnat.
‎Cine te-a desemnat?
‎Întreb și eu. E din naștere?
‎Nu crezi că e un ticălos peste mine?
‎Și deasupra lui, încă unul?
‎- Un lanț de ticăloși. ‎- Întocmai! Asta e!
‎Deci… Da?
‎Voiam să-ți mulțumesc ‎pentru prezentare, Matt.
‎A fost memorabilă. Vorbim săptămâna asta.
‎Mulțumesc! Sunt recunoscător, ‎mai ales că mă va concedia.
‎- Mulțumesc! ‎- Nu. Păstrăm legătura, Fionna!
‎- Ne mai vedem! ‎- Zi ce ai de spus.
‎Nu ai norocul să te concediez.
‎Doar mă îngrijorezi.
‎De când nu ți-ai luat o pauză?
‎S-a inventat ceva numit „bonă”.
‎- Salut, Maddy! ‎- Da.
‎Numele meu e Summer. ‎O să te iau în brațe acum.
‎Încă nu vorbește engleză. E bebeluș.
‎Cred că trebuie tratați cu respect.
‎Nu-i așa, Maddy? O să ne descurcăm.
‎Da…
‎Asta e!
‎Toți tăticii merită o pauză. Distrează-te!
‎Ai o bonă, relaxează-te!
‎Ai nevoie, ești părinte singur.
‎Nu-mi vine să cred cum sună. ‎„Matt e tată.”
‎Încă sună ciudat. „Matt e tată.”
‎E o nebunie!
‎- Da. Salutare! ‎- Ce faci?
‎- Nimic, doar te ascultam. ‎- Ești pe bune?
‎- Ce? ‎- Cum adică? Ce-a fost asta?
‎Nu vezi diversitatea din jur?
‎- Toate aromele, pentru toți. ‎- Bine. Trebuie să mă duc acasă, frate!
‎Matt.
‎- Scuzați! ‎- Matt!
‎- Ce e? ‎- Unde te duci?
‎Mă duc acasă.
‎- De ce pleci? ‎- Nu mă simt bine.
‎Sunt fete aici, bem shoturi…
‎Nu-mi pasă de fete. ‎Crezi că de asta îmi arde acum?
‎- Te-am scos în oraș să te distrezi. ‎- Nu vreau versiunea ta de distracție.
‎- Nu vreau! ‎- N-ai mai ieșit de când cu Liz.
‎- Dar… ‎- Gura, frate!
‎Nu!
‎Nu face asta! ‎Nu o aduce pe Liz în discuție.
‎Ce prost sunt!
‎- Zi: „Pa!” ‎- Pa!
‎La revedere!
‎Nu o vom mai vedea, nu?
‎Suntem doar noi doi, ‎nu ne trebuie altcineva.
‎Vine Javier.
‎E cel mai bun prieten al lui tati. ‎Ne aduce lapte și scutece.
‎DACĂ SUNAȚI, VĂ OMOR
‎Nu trebuie să discutăm cu nimeni.
‎Dacă sună altcineva, îi omor. Ai înțeles?
‎Dacă sună cineva la ușa lui tati, ‎sunt morți.
‎Am scris să nu sune.
‎„Nu sunați la sonerie!”
‎O să omor pe cineva.
‎- Bună dimineața! Salut! ‎- Bună!
‎- Unde mi-e nepoata? ‎- Ce…
‎- E îmbrăcată? ‎- Ce cauți aici?
‎Maddy are vizita la pediatru.
‎Rahat! E joi deja?
‎Da. Doar nu ai uitat ‎de vizita la pediatru, nu?
‎N-am uitat, tocmai mă pregăteam.
‎- Tocmai a ieșit din cadă. ‎- Ai lăsat-o în cadă?
‎Bine. Da.
‎Cum mănâncă?
‎Binișor, cred. Ea…
‎În general, e bine. Uneori, dacă doarme,
‎o las o oră în plus.
‎Și tu cum o duci?
‎- Nu e vorba de mine. ‎- Cum e Maddy? E sănătoasă?
‎Știu că nu-s perfect.
‎Știu asta. Sunt un neica-nimeni.
‎- Sunt un zero barat. ‎- Matt! Nu e așa, Maddy o duce grozav.
‎E în primii 40% ca greutate ‎și primii 30% ca înălțime.
‎Poți s-o hrănești oricând i-e foame.
‎Sper că nu te superi că spun asta, ‎dar soția ta ar fi mândră de tine.
‎E-n regulă, Marion.
‎E bine.
‎- Ți-e foame? Luăm prânzul? ‎- Nu, trebuie să prind avionul.
‎- Deja? ‎- Da.
‎I-am spus lui Mike că merg la spa.
‎I-ai spus…
‎- Pot să te duc la aeroport. ‎- Nu, trebuie s-o culci.
‎Vrei să tragi un pui de somn? Matthew…
‎Azi a fost zi bună pentru tine ca părinte.
‎Păstrează toate victoriile astea ‎într-o cutiuță în suflet.
‎Vor fi cele mai de preț posesiuni.
‎Nu mă face să vin iarăși aici
‎înainte să o boteze părintele Mayfield ‎în Minnesota.
‎Ne vedem peste trei săptămâni.
‎- Cum adică? ‎- Minnesota, trei săptămâni.
‎- Minnesota? ‎- Maddy, buni te iubește.
‎Nimeni nu mi-a spus nimic ‎despre Minnesota.
‎Cine a terminat biberonul?
‎Tu. Da, tu. Ți-a fost fomică.
‎Nu? „Mi-e fomică, tati!”
‎- E primul ei zbor. ‎- N-aș fi ghicit!
‎- E simpatică-foc! ‎- Da.
‎Rahat!
‎Îmi pare rău!
‎Maddy!
‎Salut!
‎Ce mai copiliță!
‎Salut, scumpo!
‎- Le-ai luat? Bine. ‎- Vă descurcați? Haideți!
‎Anna, hai să bem ceva răcoritor!
‎Bine.
‎Îți amintești când v-am prins ‎făcându-vă de cap?
‎Doamne! Cum să nu?
‎M-ai alergat cu bâta lui Mike.
‎Țipai încontinuu: „Nu în casa asta!”
‎Credeai că o să „ai noroc” în seara aia.
‎Dar ai avut un noroc și mai mare, nu?
‎E incredibil ce poți face de teamă. ‎Am zburat ca racheta.
‎Camera arată diferit.
‎Am adus chestii din pod, ‎din copilăria ei.
‎Îmi place mult.
‎Petreceam zile întregi aici.
‎Zile întregi.
‎Zăceam pe pat, mirosind pernele.
‎Plângeam și eram furioasă.
‎Am redus la o oră pe zi. Atât îmi permit.
‎Aș vrea să o aduci pe Maddy ‎să stea cu noi uneori.
‎Când mai crește.
‎Ar putea petrece verile aici.
‎- Verile? ‎- Matt, are nevoie de familie.
‎Îi trebuie o femeie în viață.
‎Și nu mă refer la vreo gagică ‎agățată din club sau pe Tinders.
‎„Tinders”?
‎Nu sunt pe Tinder. În plus, ce…
‎De unde știi de Tinder? ‎Cine-ți dă informațiile astea?
‎Auzi…
‎- Crezi că poți să ai grijă de Maddy azi? ‎- Da!
‎Vreau să mă văd cu niște prieteni, ‎să ieșim să bem ceva.
‎- E bine să faci asta. ‎- Bine.
‎Mersi!
‎Mamă?
‎- Tatei i-a plăcut să aibă copil? ‎- Iubea copiii.
‎De-aia a făcut atâția cu mai multe femei.
‎- Dar s-a însurat cu tine. ‎- Da, norocoasa de mine!
‎Am avut noroc că te-am avut pe tine.
‎Aș vrea să fiu o mamă pe măsura ta.
‎Ești o mamă bună.
‎Ia uite, Maddy!
‎Vezi copilul?
‎Nu e superbă, soră?
‎S-a descurcat grozav.
‎Intră!
‎Trezește-te, tati! E zi de școală!
‎Trebuie să te apropii și să-l ataci.
‎Deasupra, sub, deasupra.
‎Bine.
‎E una. Lasă-mă…
‎Ce e asta?
‎E un nou look.
‎E o frizură ‎care poate să prindă la public.
‎Nu te mai mișca!
‎O să apăs. Lasă-mă!
‎Stai așa!
‎Toate fetele poartă fuste,
‎dar fustele îmi dau senzația ‎că mi-am uitat pantalonii.
‎Ea a spus că e o regulă.
‎Reguli? Nu ne trebuie reguli afurisite!
‎- Îți place la școală aici? ‎- Mami voia să învăț aici. Îmi place.
‎Asta e tot ce mă interesează.
‎- Bine, fuguța! Te iubesc! ‎- Și eu!
‎Două săruturi! Pe frunte!
‎- Pa, tati! ‎- Pa!
‎- 'Neața! ‎- 'Neața!
‎Dle Logelin, trebuie să discutăm ‎despre uniformă.
‎O zi bună, bine?
‎Avem un cod vestimentar!
‎- E rândul tău, Maddy. Pas sau plusezi? ‎- All-in.
‎- All-in, din nou? ‎- Iarăși?
‎- Eu zic pas, șefule. ‎- Ca un fraier.
‎- Pare convinsă. ‎- Nu știu dacă blufează sau nu.
‎- Pe bune! ‎- Uită-te la mine!
‎Ce față de pocher! Ia te uită!
‎- Nu poți s-o citești. ‎- Habar n-am ce gândești.
‎Pot să văd în mintea lui Maddy. Stai așa!
‎Nu-mi dau seama, băieți. Pas!
‎Eu mă bag all-in, ce naiba?
‎Ia uite! Regine!
‎- Ce ai? ‎- Arată-ne!
‎- Ași. ‎- Ce?
‎- Nu! ‎- Pereche de rachete!
‎- Ași din prima. ‎- Bună mână!
‎- A avut rachete! ‎- Potul e al tău.
‎- Strânge tot! ‎- Ai câștigat tot.
‎- Toate-s ale mele! ‎- Ia-le!
‎N-o să mănânci tot azi.
‎- Dați încoace! ‎- Bravo!
‎Ți-ai mâncat legumele? Ăla e tort?
‎Da!
‎Se distrează colosal. ‎Aș vrea să am un copil să-l aduc.
‎Eu am. Nebuna e a mea.
‎- Salut, tati! ‎- Salut!
‎Bombă!
‎- Tu ești Matt? ‎- Da.
‎Cred că știu de ce au insistat ‎Oscar și Rose să vin azi.
‎- Ne fac lipeala. ‎- Măiculiță!
‎Le-am zis să se lase.
‎- Și eu le-am zis la fel. ‎- Zău?
‎Hai să-i păcălim! ‎Aruncă-mi băutura în față.
‎Sau am putea să rupem prietenia cu ei.
‎Știi ce? Și eu îmi căutam alți albi.
‎Cu adevărat.
‎Sunt o grămadă aici.
‎- Cu ce te ocupi? ‎- Fac animații.
‎Ce mișto! E deosebit.
‎Eu lucrez cu tipul ăsta, Oscar.
‎- Salut! ‎- E numele meu.
‎Nu-l tociți. Glumesc, spuneți-l cât vreți.
‎Deci v-ați întâlnit ‎la petrecerea lui Oliver!
‎- Da. ‎- Grozav, nu?
‎- Care erau șansele? ‎- Nu-i așa?
‎Tu ești grozavă, tu ești grozav…
‎E…
‎- Dar nu e o lipeală. ‎- Am înțeles.
‎- Finuț, Oscar! ‎- Da.
‎- Mersi! ‎- Da.
‎Mulțam!
‎- Salut, Rose! ‎- Bună!
‎Ireal!
‎Mă cheamă Liz.
‎Faci mișto?
‎Nu fac mișto. Numele meu e… ‎De fapt, prietenii îmi zic „Lizzie”.
‎Faci animații? La ce ai lucrat?
‎Lucrez la ‎Jim Norocosu'.
‎Știu serialul. Maddy e mare fană.
‎O lași să se uite?
‎Da, e un desen animat.
‎Te-ai uitat la el? ‎Se numește așa fiindcă el are „noroc”.
‎Adică face sex?
‎- Credeam că e spiriduș. ‎- Chiar e.
‎Unul foarte norocos și excitat.
‎Are vreun avertisment pentru copii?
‎Cu siguranță!
‎Știi unde e oala cu aur?
‎Begorra!‎ Uite, e chiar acolo!
‎Acum a dispărut curcubeul.
‎Cred că îndrugi numai prostii.
‎Aș vrea să-ți arăt eu drug, fetiță, ‎dacă nu te superi!
‎Nu mă deranjează să-ți scutur trifoiul.
‎- Văd steluțe. ‎- O să vezi și altceva imediat!
‎Gata!
‎- S-a stins! ‎- Urma să se lupte!
‎Știu, iar asta e…
‎E un pic prea violent.
‎- Ai sunat-o? ‎- Gura!
‎- Cum adică? ‎- Gura! Nu fi dobitoc!
‎- De ce mă faci așa? ‎- Nu fi așa!
‎- Maddy face față. ‎- Ce te-am rugat eu?
‎Să fac față?
‎- Ce ți-am spus? ‎- Rezolv eu.
‎- Jordan. ‎- Rezolv eu. Pentru asta sunt prietenii.
‎Uneori, doi adulți se cunosc ‎și se îndrăgostesc.
‎Și amândoi sunt miopi.
‎Au asta și alte lucruri mișto în comun.
‎Fac plimbări lungi în parc împreună.
‎Găsești pe cineva special.
‎Apoi, persoana aia devine meschină ‎și te înjunghie în spate.
‎Fiindcă sforăi.
‎- Ce tot zici? ‎- Acum dormi pe podea, praf.
‎- Ai iritație de la covor. ‎- Ce? Ajunge!
‎- Ba nu! ‎- Ba da!
‎Nu știi dacă găsești pe cineva special.
‎Vorbești doar despre tine. ‎Știi că despre asta e vorba, nu?
‎Știu. Dar, dacă s-au plăcut, ‎apoi nu s-au mai plăcut,
‎nu s-ar putea plăcea din nou ‎și nu ar fi distractiv?
‎- Da, Maddy. ‎- I-auzi!
‎Bate palma! Îmbrățișează-mă!
‎Ești genială.
‎Da, dacă a înțeles ce bălmăjeai tu.
‎Nu fi dușman! Vreau… ‎Ești foarte inteligentă.
‎Nu ți se trage de la taică-tău.
‎Cum de porți pantaloni?
‎Stați împreună! Nu alergați!
‎Maddy, ești băiat sau fată?
‎- Gura, dobitocule! ‎- Madeline!
‎Nu înțeleg.
‎Băiatul se lua de ea. ‎Vorbiți cu părinții lui!
‎Am vorbit, dar o tachina fiindcă e ‎singura fată care poartă pantaloni.
‎Dacă voia un băiat ‎să poarte fustă la școală?
‎E treaba lui. ‎Suntem în secolul al XXI-lea.
‎Dle Logelin, Madeline e la grădiniță. ‎Nu are un model matern.
‎Sunt conștient ‎de ce-i lipsește fiicei mele.
‎Trebuie să-i arătați măcar ‎că poate purta haine de fată.
‎Nu înțeleg ‎de ce sunt atât de dure măicuțele. De ce?
‎Ce se întâmplă în tabăra de măicuțe ‎de ieșiți atât de stricte?
‎Nu mai spun nimic, ‎ca să nu mă lovească trăsnetul.
‎Uite, Maddy! Ce zici de ăștia?
‎Nu. Îi vreau pe ăștia.
‎- Pe ăia? ‎- Da.
‎Bine, dacă asta vrei.
‎- Ieși în oraș? ‎- Da.
‎Rose vine aici, iar tati iese în oraș.
‎Cu Oscar.
‎Nu cu Oscar.
‎- Cu Jordan? ‎- Nici cu Jordan!
‎Cu o domnișoară?
‎Da, cu o domnișoară. Te deranjează?
‎- Dar pe tine? ‎- Eu am întrebat primul.
‎Cu sora Kathleen, de la școală?
‎Nu e sora Kathleen de la școală.
‎Bine. Cine e?
‎O amică de la petrecere.
‎Știi ce? Am o surpriză pentru tine.
‎Voiam să aștept până mai crești, ‎dar astea sunt bijuteriile mamei.
‎Vreau să alegi ceva de aici ‎care să fie numai al tău.
‎- Orice? ‎- Orice vrei.
‎Ăsta.
‎Ia uite! Îmi place ăsta.
‎Ce alegere bună!
‎O alegere minunată.
‎Să ți-l pun!
‎Mami e în ăsta?
‎Da. Și în tine și în mine. Ea e…
‎în toți cei pe care i-a atins.
‎- Deci… ‎- Ce a zis?
‎Că mama ei e în ea fiindcă are ADN-ul ei.
‎- Ce? ‎- Da, jur!
‎E geniu?
‎Știi ce e? Maddy pune multe întrebări.
‎Am dus-o să vadă mumii.
‎Au discutat despre ADN acolo, ‎așa că i-am explicat ce e ăla.
‎Și din asta, a…
‎Ce e?
‎Sunt surprinsă că încă ești singur.
‎- Cu toate mamele alea singure și sexy… ‎- Încetează!
‎Nu e nimic sexy la a fi părinte singur.
‎Suntem epuizați, nedormiți, ‎plini de vomă de copil…
‎- Sexy! ‎- Asta e sexy?
‎- E sexy! ‎- Toate astea?
‎- Ești haioasă! ‎- Ai trecut prin multe.
‎- Alături de Maddy. ‎- Am îndurat multe.
‎Dar o ducem bine, știi?
‎Suntem pe picioarele noastre ‎și ne descurcăm.
‎Te înțeleg, să știi.
‎Și eu sunt pe cont propriu ‎și îmi place viața mea.
‎Da?
‎Ai avut un exemplu patern bun?
‎Nu, chiar deloc.
‎De fapt, am avut opusul.
‎Știu ce să nu fac, din cauza tatei.
‎O să te sărut, bine?
‎Bine. Cred că sunt pregătită.
‎Preferi să-mi scot dinții falși?
‎- Lasă-i! Să am scuză, dacă dau rateu. ‎- Sigur!
‎Te deranjează că mă cheamă Lizzie?
‎Nu.
‎Dar îl poți schimba, dacă vrei.
‎Bine. Dacă vrei să-mi spui altfel, ‎cum ar fi „Alteță Regală”
‎sau Majesty, cum voia mama….
‎Ceva de genul ăsta sună bine.
‎Bine. Am luat notă. Ce zici de Hank?
‎- Cum sună „Hank”? ‎- De ce?
‎- Ai zis că pot alege. ‎- Bine.
‎- Bine? ‎- Facem o probă.
‎- Să facem o probă acum! ‎- Da? Haide!
‎Intră în casă, Hank!
‎Doamne!
‎- Mersi pentru seara asta, Hank! ‎- Hank!
‎- Noapte bună!
‎Nu, încetează! E de ajuns, mersi! ‎Noapte bună!
‎Frățioare…
‎- Salut! ‎- Ai întârziat!
‎- Cum adică? ‎- I-ai spus lui Rose că ajungi la 23:00.
‎Păi ia uite! E ora 23:13.
‎Da, ai întârziat.
‎Nu am întârziat mult. Salut, Rose!
‎- Salut! Am pus-o la culcare. ‎- Zău?
‎Ce faci? Mă pedepsești?
‎Asta vrei, să-ți pedepsești tatăl ‎fiindcă a întârziat?
‎- Da! ‎- Bravo!
‎- Super! ‎- Ți-ai legat șireturile? Leagă-le!
‎- Salut, Maddy! ‎- Unde e tati?
‎Tăticul tău trebuie să stea peste program,
‎dar am venit să te vedem jucând
‎și poate să te ducem la înghețată după.
‎Fiindcă nu face nimic distractiv ‎cu altcineva,
‎și îți spun adevărul.
‎O să vă arăt cum softul nostru ‎vă poate ajuta să reamenajați mallul.
‎Veți vedea… Ce faci? Încetează!
‎Scuze, e Ziua cu copilul, deci…
‎- Nu e! ‎- Ba da!
‎- Hai afară! ‎- Nu. Stai! Încetează, Maddy!
‎Noi…
‎Ți-am luat cheile. Le arunc pe fereastră!
‎Lasă cheile!
‎Dă-mi cheile! Ce faci?
‎- Care e filmul tău preferat? ‎-‎ Mâna lui dreaptă.
‎E un film grozav.
‎Leopardul Suzanei.
‎Să mă gândesc la unul mai recent, ‎nu de dinainte de anii '40.
‎Întreabă-mă pe mine.
‎- Care e filmul tău preferat? ‎- ‎O să te prind, fraiere!
‎Tati!
‎Ce-i aia?
‎Credeam că e ceva pe fereastră.
‎Nu mă mai păcălești.
‎Ce? Credeam că e ceva pe fereastră. ‎Nu te păcălesc.
‎Ai un muc pe cămașă. Curăță-l!
‎Ia-l!
‎Trebuie să-ți zic ceva important ‎înainte de masă.
‎- Bine. ‎- Sâmbătă trebuie să ies în oraș,
‎dar mama lui Jennifer a spus ‎că poți rămâne la ea.
‎Nu pot să vin cu tine?
‎Fiindcă trebuie să fac chestii de adulți.
‎- Bine? ‎- Da.
‎E timpul să mergem la culcare, scumpo! ‎Dormi cu ăștia în picioare?
‎Dă-i jos!
‎Hopa sus!
‎Bine. Noapte bună, puișor!
‎Noapte bună, scumpo! Mami te iubește.
‎Noapte bună, Maddy!
‎Vrei să mergem la mine?
‎Să jucăm pocher?
‎Nu știu să joc pocher.
‎Mă gândeam la ceva și mai plăcut.
‎Măiculiță!
‎- Oare Twister? ‎- E similar.
‎Bine…
‎- Acum că ai zis asta, o să fiu cinstit. ‎- Bine.
‎Vreau să mă asigur…
‎- Că Maddy are… Trebuie să aibă… ‎- Întâietate. Știu.
‎E prioritatea mea.
‎- Înțeleg. ‎- E…
‎Te înțeleg complet.
‎Bine.
‎Îmi place asta la tine.
‎Ei bine…
‎Atunci ar trebui să te învăț ‎să joci pocher.
‎BUN VENIT LA CARNAVAL!
‎E colosal!
‎Nu-i așa? O să ne distrăm pe rupte!
‎Trebuie să-l opriți! Ajunge!
‎Încetiniți!
‎E prea mare gălăgie.
‎- Ești bine, Maddy? ‎- Da.
‎Da?
‎Alo! Trebuie să dați…
‎E prea tare!
‎Stai cu mine!
‎Tati, ai lovit clovnul!
‎Dumnezeule!
‎N-are nimic, Maddy. Da…
‎- Mersi! ‎- Mersi!
‎Ia-mă de mână, scumpo!
‎Ce zi minunată, nu?
‎E cea mai tare zi din istorie. ‎Nimic n-o poate strica.
‎- A fost perfectă. ‎- Ne-am distrat.
‎Da. Aș vrea să discutăm ceva. Vrei?
‎- Da. ‎- Deci…
‎Vreau să-ți prezint pe cineva ‎cu care mă văd.
‎E o prietenă de-a mea.
‎Ies în oraș cu o prietenă, bine?
‎Mă văd cu ea.
‎Cred că ți-ar fi dragă.
‎- Tati? ‎- Da.
‎- Îmi iei o acadea? ‎- Evident! Hai să-ți mai luăm chestii!
‎Mai vrei dulciuri? ‎Iei acasă și terminăm discuția?
‎Bine, dar nu vreau să cunosc pe nimeni.
‎- Vino aici, Maddy! ‎- Ce e?
‎- Salut! Ce mai faci? ‎- Salut! Bine, și voi?
‎Super! Maddy, ea e Lizzie.
‎Salut! Poți să-mi spui „Lebădă” ‎sau „Tipule” sau „Butt-Head”.
‎Vreți la treaba cu Boston Tea Party?
‎Nu? Am auzit că aruncă ceaiul în apă ‎după 15 minute. Sună mișto.
‎Da, nici eu nu știu ce să zic.
‎Dar am auzit că e o expoziție cu păianjeni ‎la muzeul copiilor. Cum sună?
‎- Îmi plac tarantulele, dar am fost deja. ‎- Da.
‎- Haideți să improvizăm! ‎- Bine.
‎- Să improvizăm, Lebădă! ‎- Hai!
‎Ce frumos! Voi…
‎- Nu? E mișto, dar cam devreme. ‎- Ia uite la aia!
‎Da!
‎Când trece barca, fă-le cu mâna!
‎Ești gata? Fă-le cu mâna! Așa!
‎- Vezi ce tare e? ‎- Da.
‎Mă jucam cu rațele astea când eram mică!
‎Salut, Billy! Salut, Bella!
‎- Aia era preferata ta. Și aia. ‎- Salut, Lily!
‎An, tan, te, dize, mane, pe, ‎dize, mane, compane, an, tan, te!
‎Doamne!
‎Fac un solo!
‎- Solo, da! ‎- Da!
‎- Desenăm castelul? ‎- Da.
‎- În ce culori? ‎- Mov și negru.
‎- Și albastru. ‎- O să iasă grozav.
‎Iar în mijloc poți adăuga foc ‎sau ceva de genul ăsta.
‎- Clar! ‎- Nu?
‎- Ia uite! ‎- Salut!
‎Salut, Lebădă!
‎- Îți place? ‎- E… ceva aparte.
‎- Nu știu dacă puteți continua. ‎- De ce nu?
‎Fiindcă sunt pereți.
‎Casa noastră nu e potrivită pentru asta.
‎La casa bunicii
‎poți desena cât vrei pe pereți, ‎fiindcă sunt albi.
‎- Mergi la buni? ‎- Da, e ziua ei.
‎Frumos!
‎- Lebădă încă e aici? ‎- Da, e pe hol.
‎- O să rămână? ‎- Nu în seara asta.
‎Poate să-ți ureze „noapte bună”? Da?
‎Lebădă?
‎Bună, Maddy! ‎M-am distrat de minune azi. Și tu?
‎Da.
‎O să doarmă în patul tău ‎când doarme aici?
‎Scârbos!
‎- E dezgustător. ‎- Nasol!
‎Da, e groaznic. O să doarmă în cadă.
‎Îți împrumut o pernă.
‎Ce amabil! O să fie mult mai comod!
‎- Ce generoasă ești! Ia notițe! ‎- Da.
‎- Noapte bună, Maddy! ‎- Somn ușor! Odihnește-te!
‎Ai uitat cele două săruturi.
‎Era cât pe-aci!
‎Unul de la mine ‎și unul imens de la mami, bine?
‎Te iubesc. Dormi!
‎Ești bine?
‎Doar am uitat ceva.
‎Sunt dezamăgit.
‎Mersi! Ai fost minunată cu ea.
‎A fost ușor. Maddy e fantastică.
‎Ai putea veni pe la mine de dimineață, ‎după ce o lași pe Maddy?
‎S-ar putea să ai noroc ‎dacă-mi aduci cafea.
‎Bine!
‎- Dle Logelin! ‎- Trebuie să plec, am întârziat!
‎Avem o regulă, că toate fetele ‎trebuie să poarte fustă.
‎Reguli? Nu ne trebuie reguli afurisite! ‎Așa zice tata.
‎Bine. Tăticul tău a semnat o hârtie
‎când ai fost acceptată la școala asta,
‎promițând să respecte regulile.
‎Sora Kathleen ar vrea să urmezi regulile ‎și să porți fusta asta de azi.
‎Ăia-s chiloți de băiat? ‎Maddy poartă chiloți de băiat, uitați!
‎Maddy poartă chiloți de băiat!
‎- Uitați, chiloți de băiat! ‎- Gura, Darren!
‎- Ba să taci tu! ‎- Te avertizez!
‎- Chiloți de băiat! ‎- Bombă!
‎Vreau la tati!
‎- Unde e tati? ‎- Încercăm să dăm de el.
‎19 APELURI PIERDUTE ‎ȘCOALA SF. IOSIF
‎Maddy Logelin? Mulțumesc!
‎Maddy?
‎- Tati! ‎- Bună! Maddy!
‎Bună, draga mea! Dă-mi să văd!
‎- Dle Logelin. ‎- Vă rog!
‎Cum te simți?
‎- Îmi pare rău, tati! ‎- Ce?
‎Ție? Nu!
‎Nu trebuie să-ți pară rău. ‎Lui tati îi pare rău.
‎Haide, plecăm!
‎Așteptați!
‎- Nu! ‎- Are nevoie de copci.
‎Ascultați-mă! Nu facem nimic aici, ‎fiindcă nu vă iese nimic.
‎Am mai fost aici. Nu, mersi!
‎O să-i rămână cicatrice ‎dacă nu-i punem copci.
‎Uită-te la mine!
‎Ești puternică.
‎O fetiță foarte puternică, nu?
‎Sunt mândru de tine. Ghici cine mai e!
‎Mami ar fi foarte mândră de tine.
‎Mergem să ne coasă, bine?
‎Strânge-mă de mână și gata.
‎Bravo, Maddy!
‎Te descurci de minune.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Te-am sunat. E bine?
‎Da…
‎Regret că n-am răspuns. ‎Mă supără că n-am ajuns mai devreme.
‎- Nu te învinovăți, a fost un accident. ‎- Nu-i așa.
‎Mă învinovățesc fiindcă nu am fost acolo.
‎- Putea să-și piardă un ochi. ‎- Dar nu a fost așa.
‎- Se putea. ‎- Dar n-a fost așa.
‎Pot s-o văd? I l-am adus pe tipul ăsta.
‎E simpatic.
‎Dar cred că doarme.
‎Nu cred că e pregătită deocamdată.
‎- Pentru ce? ‎- Pentru asta. Nu e… pregătită.
‎Ea sau tu?
‎Lebădă, știi spitalul la care am fost azi?
‎E același în care a murit Liz.
‎Slavă Domnului că azi am ajuns ‎să o țin de mână!
‎Fiindcă a fost diferit cu Liz. ‎M-au dat afară din cameră.
‎Am fost dat afară, ‎iar când m-am întors, era moartă.
‎Nu mai era, și îi ieșea un tub din gură.
‎Matt, regret că ai pățit asta.
‎Nu am pățit eu asta.
‎Asta e problema.
‎Nu mi s-a întâmplat mie.
‎- Bine. ‎- Să nu-ți pară rău pentru mine!
‎Bine, o să plec.
‎Salut-o pe Maddy, te rog!
‎- Ce e? ‎- Nu găsesc colierul lui mami.
‎Cum adică? L-ai pierdut?
‎- Nu-mi amintesc. ‎- Cum de nu-ți amintești?
‎- L-ai pierdut pe terenul de joacă? ‎- Poate.
‎Bine. Potolește-te!
‎O să-l găsim, bine?
‎- Trebuie să mergi în Croația. ‎- Ce?
‎Doar o lună, să pregătești sediul.
‎De ce nu-l trimiți pe Oscar? ‎Soția lui e croată, știe limba.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Nu-mi pasă. Eu am încredere în tine.
‎Howard, mi-ar fi foarte dificil.
‎Nu știu dacă o pot părăsi pe Maddy ‎o lună întreagă.
‎E o oportunitate. ‎Facultatea nu se ieftinește.
‎- Eu încerc să supraviețuiesc săptămânii. ‎- Așa merg lucrurile. Gândește-te!
‎Nu am nevoie…
‎Ar trebui să călătoresc ‎în interes de serviciu,
‎dar nu vreau să fiu departe de ea ‎atât de mult.
‎E doar începutul delegațiilor.
‎Asta înseamnă să nu știi ‎ce e mai bine să faci!
‎E specialitatea taților.
‎Lebădă vine în Minnesota?
‎Nu cred că o s-o mai vedem.
‎- De ce nu? ‎- Fiindcă ne-am despărțit.
‎Ce? Nu ai discutat cu mine!
‎Fiindcă nu am nevoie de permisiunea ta.
‎Spune-i că sunteți împreună!
‎- Nu funcționează așa. ‎- Atunci rezolvă tu!
‎Încetează! De ce te faci că-ți pasă? ‎Nici nu voiai s-o cunoști.
‎Dar acum o cunosc și ne trebuie oameni.
‎- Alții au mai mulți oameni. ‎- Cum adică?
‎- Suntem doar noi doi mereu. ‎- Scuze că-ți sunt tată!
‎Scuze că-s mereu cu tine! Nu mai vrei?
‎Nu suntem doar noi doi, oricum. ‎Îi avem pe Jordan, Oscar, pocher…
‎- Lebădă nu vine la Duminica de pocher. ‎- Nu joacă pocher.
‎Nu-mi pasă! O plac și îmi plac ‎bunicile și bunicul Mike și nu-i vedem!
‎Cum adică? Unde mergem acum?
‎De ce se termină mereu ‎toate lucrurile bune?
‎Nu am un răspuns pentru asta. ‎Nici pentru vreo altă întrebare.
‎Nu mai pune întrebări!
‎Nu mai răspund la nimic ‎tot restul zilei, nici pe avion!
‎M-ai auzit? Gata cu întrebările!
‎N-ai limită. Cară-ți valiza!
‎Ce? La cine te strâmbi?
‎Nu mai tropăi, că o încurci!
‎O să ne distrăm de minune! ‎Verii tăi te așteaptă, Maddy.
‎Să-ți vezi camera! E fabuloasă.
‎Intră!
‎Astea-s desenele tale.
‎Tare!
‎Îmi place să despachetez, ‎fiindcă nu-mi place dezordinea în bagaje
‎și să nu-mi găsesc lucrurile.
‎- Am pierdut colierul mamei. ‎- Mi-a spus tati.
‎Îți cumpăr altul?
‎Nu va fi cel cumpărat de tati.
‎Așa e. Adevărat!
‎Cum era?
‎Mama ta era cea mai bună.
‎Era puternică și inteligentă.
‎Tu îmi amintești mult de ea.
‎Facem un tur prin cartier, ‎să-ți spun despre mami?
‎- Da! ‎- Doar noi două. Hai!
‎Aici locuia cea mai bună prietenă a ei. ‎O chema Anastacia.
‎Stacy. Au un pârâu în spatele casei,
‎la care se duceau să prindă mormoloci.
‎Și veneau în bucătăria mea ‎cu toate mizeriile alea și înnămolite.
‎Iar sâmbătă-dimineața,
‎aici venea mama ta să joace fotbal.
‎Auzi, camera lui Liz e aranjată definitiv ‎pentru Maddy acum?
‎Da.
‎- E o problemă? ‎- O derutează.
‎Mai ales după accident.
‎Nu a fost tocmai un accident.
‎- Ce înseamnă asta? ‎- Dacă urmai regulile școlii,
‎în loc s-o răsfeți…
‎Crezi că nu știu? ‎Crezi că nu mă învinovățesc?
‎Vrei să te contrazic?
‎- Las-o baltă! ‎- De ce-mi bat capul?
‎- Toți ne dăm silința. ‎- Ba nu!
‎Doar pe Liz o avem în comun!
‎- Nimic! ‎- O avem pe Maddy.
‎Mike, te rog să mă ierți, ‎dar nu pot rămâne aici.
‎- Nu-mi bat gura cu tine. ‎- Lasă-mă!
‎Cred că aveți câte ceva în comun.
‎- Ce faci? ‎- Plec la bunica Anna acasă.
‎Eu vreau să rămân aici.
‎Nu începe, Maddy! Nu stăm mult.
‎Nu mă asculți.
‎- Maddy. ‎- A fost camera lui mami. Aici rămân!
‎Vreau să stau aici, cu bunicii.
‎De ce nu putem rămâne amândoi? ‎Nu vreau să mă întorc.
‎Nu vreau să merg la Sf. Iosif, ‎nici dacă mami ar vrea să port uniformă.
‎Ascultă…
‎Mami ar fi vrut să fii fericită.
‎Asta ar fi vrut mami. Vino încoace!
‎- Cum e Maddy? ‎- Fericită.
‎Pare foarte fericită acolo.
‎Știi ce mi-am amintit?
‎Când i-am cerut tatei să mă mut cu el, ‎fiindcă îmi impuneai reguli.
‎Îmi amintesc. Te-a adus aici imediat, ‎din partea cealaltă a orașului.
‎Știa.
‎E cel mai puțin egoist lucru ‎pe care l-a făcut.
‎…trăiască!
‎La mulți ani, dragă Marion!
‎La mulți ani cu sănătate!
‎Ajută-mă să suflu! Numără tu.
‎Unu, doi, trei!
‎Bine, cine vrea tort?
‎Draga mea…
‎Am făcut o înțelegere cu tine ‎când erai bebeluș.
‎Să încerc întotdeauna ‎să fac ce-i mai bine pentru tine.
‎Iar acum nu pot. Nu pot să mă mut aici.
‎Dar asta nu înseamnă ‎că tu nu poți rămâne aici.
‎Bunica Marion și bunicul Mike…
‎au crescut-o pe mami.
‎Iar mami era cea mai bună, ‎întocmai ca tine.
‎Știi…
‎Tu și mami ați fost miracole în viața mea.
‎Iar eu…
‎vreau să-ți mulțumesc…
‎că ai avut grijă de mine.
‎Să știi că am încercat!
‎Dar știu că ești fericită aici.
‎Vreau doar să fac ‎ce și-ar fi dorit mama ta.
‎Două săruturi.
‎Unul de la mami, unul de la mine.
‎O să fie distractiv.
‎O să te distrezi de minune. ‎Vei petrece timp cu bunicii.
‎- O să te întorci? ‎- Evident că o să mă întorc!
‎Tati trebuie să muncească ‎și să se ocupe de niște chestii,
‎dar nu vreau să fiu egoist.
‎Vreau să petreci timp ‎cu familia ta de aici.
‎Bine? O să fie grozav. Va fi bine.
‎Bine? Îmbrățișează-mă!
‎- Te iubesc! ‎- Și eu pe tine!
‎Matt, știu că nu vrei să auzi asta,
‎dar, cinstit, niciunul dintre noi ‎nu credea că o să-ți iasă atât de bine.
‎Credeam că n-ai nicio șansă ‎să crești fata asta singur.
‎Ai făcut o treabă mult mai bună ‎decât se aștepta oricine.
‎Fii mândru! Ai reușit!
‎N-a murit, nu?
‎- Am hrănit-o. ‎- Da.
‎I-am schimbat scutecele, i-am luat haine.
‎E treabă bună.
‎Ce am făcut eu a fost minimul ‎pe care-l poate face un părinte.
‎- E suficient, nu? ‎- Te judeci prea dur.
‎- Nu asta ziceam. ‎- Nu mă judec dur.
‎Nimeni nu credea că o să pot ‎să-mi cresc fata, deci ce am gândit?
‎Ce fac?
‎Ce decizii iau și pentru cine sunt bune? ‎Habar nu am!
‎Noroc!
‎- Nu închin pentru asta. ‎- Am reușit!
‎Intră, Matt!
‎- Închide ușa și ia loc! ‎- Da, domnule!
‎Am niște vești proaste.
‎Vești proaste?
‎Plec.
‎Plec de aici. Urc pe scara ierarhică.
‎Te-am recomandat să mă înlocuiești.
‎Acum ai timp să te concentrezi.
‎Poți călători pentru firmă. Ești pregătit.
‎Biroul ar putea fi al tău. ‎La pachet vine și…
‎noul salariu.
‎- Scrie: „Ia mâncare pentru câini.” ‎- Pe dos.
‎- Frățioare! ‎- Ăia-s banii de facultate!
‎Nu știu ce să zic.
‎Meriți, să știi!
‎- Mulțumesc! ‎- Meriți.
‎Sunt mândru de tine.
‎Am simțit că-ți sunt ca un tată.
‎Nu neapărat tată, dar un unchi, ‎sau poate un verișor mai mare.
‎Un frate mai mare.
‎Poate un vecin.
‎- Mai în vârstă. ‎- M-am prins.
‎- Nu vreau să mă emoționez. ‎- Nu e nevoie…
‎- Nu trebuie să… ‎- Nu, dar vreau să-ți spun ceva.
‎Mă bucur că nu te-am concediat.
‎Eu…
‎Și eu mă bucur.
‎Ești un om bun.
‎Acum dă-le lecții în Croația!
‎- Iar luna viitoare, în Londra. ‎- Bine.
‎Plusez.
‎Ce-i asta?
‎- Nu ne irosi timpul. Renunță! ‎- Nu, J!
‎Doar eu mă simt așa? ‎Nu e ciudat că nu e Maddy aici?
‎- Ba da. ‎- Ce?
‎- De obicei, jucăm… ‎- Pe fursecuri.
‎Fursecuri. Și jetoanele sunt OK.
‎E-n regulă să joci pe bani, ‎dar nu ai fursecuri?
‎- Vreți fursecuri? ‎- Da.
‎- Fursecurile ar fi grozave. ‎- Bine, vă aduc.
‎- Să le mâncați pe toate! ‎- Bine.
‎M-ați auzit? Până la ultimul!
‎Sau o să iasă scandal.
‎Să nu rămână unul după ce le aduc!
‎Nu trebuia decât să spună ‎că îi e dor de ea.
‎Snackurile sunt bune. ‎Locale, dar au alune braziliene.
‎Frate, mersi că mă iei cu tine! Serios.
‎- De-abia aștept să-ți fiu secund! ‎- Am cam uitat croata.
‎- Învață-mă ceva! ‎- Sigur!
‎Repetă după mine. ‎Začepi!
‎- Začepi! ‎- Začepi.
‎- Ce înseamnă? ‎- Să taci.
‎- „Taci”? ‎-‎ Začepi!
‎De ce aș zice asta?
‎Păi, știi tu… M-ai cunoscut?
‎- ‎Začepi? ‎- Da.
‎Soția mea îmi spune asta mereu.
‎Înțelegi?
‎Uită-te la rață!
‎Uite ce rățușcă!
‎Uite la rățușcă!
‎Uite ce rațe!
‎Da!
‎Îți place rața aia? Da?
‎Dar aia?
‎Nu? Hai la următoarea!
‎Dar asta îți place?
‎Nu? Bine.
‎Asta era preferata mea.
‎- Cică era preferata ei. ‎- Fiindcă se uită la soare.
‎Bine. Te iubesc, tati.
‎Te sun când mă întorc.
‎Nu am emoții. Da.
‎Da. Pot face orice.
‎- Uite! ‎- Ce e?
‎Dumnezeule!
‎Maddy! Hai!
‎Haide! Poți s-o faci!
‎Jordan! Haide, Maddy!
‎- Hai! ‎- Haide!
‎- Vezi? Te uiți? ‎- Mă uit.
‎Doamne!
‎Bravo! Jordan!
‎Merge!
‎Cineva taie ceapă pe-aici, e clar.
‎Ești gata pentru prima zi?
‎O să-i fie greu. ‎N-a fost decât prin preajma mea.
‎Probabil se va separa greu. ‎Dar ești fată mare, nu?
‎Două săruturi, de la mine și de la mami!
‎Maddy? Maddy!
‎Mă uit un pic.
‎- Sigur! ‎- Bine?
‎Să mergem la poartă!
‎Vrei să vorbim sau să dormim în avion?
‎Eu le fac pe amândouă. Vorbesc în somn.
‎Dacă fac asta, scutură-mă.
‎Sau poți sta de vorbă cu mine. ‎Sunt interesant când vorbesc în somn.
‎Cred în tine.
‎Mersi, frate! E frumos din partea ta. ‎Și eu cred în tine.
‎- Matt? ‎- Chiar am încredere în tine.
‎- Poarta e pe acolo. Matt? ‎- ‎Začepi!
‎Am înțeles!
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Tati!
‎- Nu știam că vii azi! ‎- Ți-am făcut o surpriză!
‎- Ia ghici! ‎- Ce?
‎Uite ce am găsit!
‎- L-ai găsit! ‎- Da.
‎Și mi-am zis că trebuie să urc în avion
‎și să ți-l dau în persoană, deci haide!
‎Dă-mi să văd!
‎Hai acasă!
‎- Nu plânge! ‎- Nu plâng.
‎Oriunde ai fi, vreau să merg acolo.
‎Și eu, cu tine.
‎Ia-mă în brațe!
‎- Ne vedem de Crăciun, da? ‎- Bine.
‎Haide, Maddy!
‎Pe aici. Așa!
‎Îți mulțumesc, Marion.
‎Pentru că m-ai înțeles.
‎Nu mai înțeleg nimic.
‎Dar știu că ea ar fi ‎foarte mândră de tine, Matt.
‎A spus că ești Alesul
‎când ai apărut cu florile alea ‎de la supermarket.
‎Le strângeai așa de tare, ‎că le-ai strivit.
‎Așa e. Da.
‎Tremuram de emoție.
‎Îmi amintesc de parcă ar fi fost ieri.
‎Chiar a fost ieri.
‎Ai grijă de ea!
‎- Buni te iubește! ‎- Și bunicul. Hai în brațe!
‎Te las jos. Așa!
‎Ai grijă de tati! Drum bun!
‎Pa, Mike!
‎Tati? Avem școli pe lângă noi ‎unde nu se poartă uniformă?
‎Da, dar mă gândeam ‎să te trimit direct la facultate.
‎N-o să trebuiască ‎să ne batem capul cu asta.
‎- Bună! ‎- Salut!
‎- Eram cu Maddy prin zonă, așa că… ‎- Nu eram.
‎- Eram în cartier… ‎- Ba nu!
‎Nu aveam drum prin zona asta, ‎dar m-am oprit să iau flori
‎care spun: „Iartă-mă că am fost dobitoc.”
‎Am vrut să ți le aduc aici, ‎dar nu voiam să ți le las pe preș.
‎Poate venea cineva și le fura ‎și nu mai ajungeau la tine.
‎Blocul ăsta e plin de hoți de flori.
‎- Am observat și eu. ‎- Ești perspicace.
‎Maddy?
‎Mă bucur să te văd! Ce mai faci?
‎Mi se mișcă un dinte. Uite!
‎O să vină Zâna Măseluță!
‎O să iau alea.
‎Îmi pare rău.
‎Mă poți ierta?
‎Trebuie să discut cu Maddy puțin.
‎- Bine. ‎- În regulă.
‎Am o întrebare serioasă pentru tine.
‎Care sunt aromele tale favorite ‎de înghețată?
‎- Căpșuni. ‎- Îmi plac.
‎Vanilie.
‎- Cafea. ‎- Stai așa! Cafea?
‎Pe bune? Îți place înghețata cu cafea?
‎I-auzi! Dar nu îți place cafeaua, nu?
‎- Nu, e scârboasă. ‎- Bine. Așa e!
‎Dacă îți dă cafea, îmi scrii?
‎S-a făcut!
‎Scumpa mea…
‎Bine. L-am lăsat să aștepte destul?
‎- Așa cred. ‎- Așa zic și eu, fată!
‎Haide!
‎Eu și Maddy mergem să luăm înghețată.
‎Te bagi?
‎Sigur că da!
‎Ba bine că nu!
‎Așa e dansul?
‎Înghețată
‎Mi-am luat înghețată
‎O să-ți scape și nu mai am bani
‎N-o scăpa pe jos!
‎N-o scăpa!
‎- Sigur e-n regulă? ‎- Da. Nu mi-e frică.
‎Bine. Mai e doar anul ăsta, bine?
‎Mergem altundeva, dacă vrei.
‎BAZAT PE ROMANUL ‎„DOUĂ SĂRUTURI PENTRU MADDY”
‎Dacă nu ți-e frică, nu mi-e nici mie.
‎Bună ziua, dle Logelin! ‎Bun venit înapoi, Maddy!
‎Interesantă ținută aveți!
‎Îmi port uniforma, ‎iar Maddy poartă pantaloni.
‎Arăți foarte frumos, Maddy. ‎Ne schimbăm codul vestimentar.
‎- Mulțumesc! ‎- Mergi la școală!
‎Maddy!
‎Te iubesc atât!
‎Nu știu să fac dansul.
‎La revedere!
‎Subtitrarea: Șerban Dudău