Det här suger.
Ni har inte sett till Matt?
Jo, han gick upp.
-Hej, mamma. -Hej.
Klä inte på mig.
Det kommer att bli bra. Ni tar er igenom det här.
-Herren har en plan för er. -Okej, men sätt inte på mig skon.
Du ska ta dig i kragen och vara den underbara man du alltid har varit.
Jag behöver inte hjälp att knyta skon.
Knyt inte, mamma.
Vi bör göra det här snart.
-Vadå snart? -Barnet ska komma först om två veckor.
Fostervattennivån är låg.
Er dotter är redan välvuxen, så vi plockar ut henne.
-Det är en flicka. -Jag hörde det.
-Förlåt. Ni hade inte tagit reda på det. -Det hade vår läkare vetat.
Men vår läkare valde att åka till Maui just den här veckan.
Varför inte dra och kroppssurfa? Det är vårt första barn.
Hon ligger i säte, så jag vill göra kejsarsnitt i kväll.
I kväll?
-Jag har inte monterat spjälsängen än. -Inte?
Du sa att jag skulle stryka det från min lista.
-Ja, för att jag fixar det. -Det låter ju väldigt betryggande…
-Jag fixar det! -Är du redo för det här?
Ja! Nej… Vem är egentligen redo? Vad innebär det att vara redo?
I kväll? Kan det vänta till i morgon?
Jag har planer med några jobbpolare. Vi brukar sätta ihop fotbollslag och…
Jag skämtar. Varför tar du mig på allvar? Lugn, älskling.
Kul.
-Okej. -Känns det bra?
-Ja. Jag har handsvett. -Jag med.
SJUKHUS AMBULANSINFART
Ni kunde väl ha förvarnat oss?
Vi ville överraska dig.
"Vi föder barnet i kväll för att jäklas med Marion."
-Kul humor, Matt… -Jag har åtminstone humor. Hej då.
Vi ringer så fort det är klart, mamma.
Nej, jag vill vara med via Skype.
-Mamma! -Nu blev det konstigt.
Jag vill vara hos min dotter när mitt barnbarn ser dagens ljus.
-Jag tar hand om henne. -Som du tog hand om Janeys barn?
-Det var länge sen, mamma. -Nu kommer det.
Inte så länge sen. Man sätter inte en unge i knät
och drar säkerhetsbältet över för att åka till 7-Eleven.
Jag vet att man inte sätter en unge i knät och drar säkerhetsbältet över
för att åka till 7-Eleven!
Finemang. Skypa mig.
Vi ses i morgon, gumman.
Okej, hej då.
Ge pappa en puss.
Och en från mamma. Två pussar.
Vakna. Jag är beredd. Jag är klar att dansa.
-Hej, Matt. -Hej.
Hur är det?
Akta dig för tonfiskröran.
Den i mitten smakar röv.
Mamma har gjort den, Oscar.
Den var god. Det var lite…bett i den.
-Det är lugnt. -Lite bett…
Kom hit.
Kom hit, Matt.
Jo, kom hit. Du behöver en kram.
Såja.
Släpp ut det. Andas.
Lägg av.
-Jag ska säga dig att det där talet… -Ditt tal.
Du gick fram och du talade.
Jag vet inte…
…vad jag ska säga.
Jag hade väntat mig nåt skrivet, men du improviserade.
Är vi klara? Jag pallar inte det här just nu.
-Snälla. -Nej, Matt. Titta på mig.
-Du pallar. Jag ska säga varför. -Du lyssnar inte.
-Minns du när vi var på kollo? -Ja.
Du hade fått giftsumak i ansiktet och fick en massa blåsor.
Blåsorna sprack och det rann var… Du såg förjävlig ut.
På lunchen var Marcy där, som du var kär i.
När hon såg honom skrek hon.
-Du var helt knäckt. -Ja.
-Men du överlevde. -Överlevde du det?
För du är stark och du är trygg, och du överlever det här också.
Det här är mycket värre.
-Hur är det ens jämförbart? -Jag försöker bara…
Jag slår snart dig på käften. Inte ett ord till.
-Men… -Jag pallar inte, sa jag.
Jag gör det.
-Varför knyter du nävarna? -Sluta.
-Hur känns det? -Bra.
-Det kommer att gå bra. -Okej.
Jag älskar dig.
-Jag älskar narkosläkaren. -Lägg av.
Du är så vacker.
Matt!
-Ja, Marion? -Jag ser inget. Maka på dig.
Det går bra, Liz. Du ska nog titta bort, Matt.
Nu händer det. Jag vill se, men ändå inte.
Jag vill se, men ändå inte…
-Det går jättebra. -Herregud, vi ska bli föräldrar.
-Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
Hur går det?
-Här är hon. -Ser du barnet?
-Det gör jag. -Herregud, Liz!
Här är hon.
Vi har fått barn!
-Jag vill… -Matt!
Det behövs inte.
Nej, men jag vill. Du förtjänar det.
Det är jättefint. Tack.
-Jag sätter på det. -Tack.
Du får ändå byta blöjor.
Bara våra barn byter blöjor på mig när jag blir gammal.
-Jag älskar dig. -Hur mår du?
Det är lite ömt.
-Hur mår du, Liz? -Jag vill träffa Maddy.
-Hej. -Jag anade det.
-Du får hjälpa till, Matt. -Så gärna.
Hon är lite ostadig, så vi tar det försiktigt.
Ta det lugnt.
-Nu sätter vi dig i rullstolen. -Redo för milen.
-Okej. -Jag är yr.
Ta det lugnt, älskling.
Liz!
Liz? Vad är det för fel?
-Var hon yr innan? -Jag vet inte.
Hon har andnöd. Jag hämtar hjälp.
Akutsituation!
Liz! Se på mig!
-Lämna plats. -Vad är det för fel?
-Syrgas! -Liz!
-Ni måste gå ut. -Det där är min fru!
-Hon föll ihop plötsligt. -Vad händer? Det där är min fru!
-Blodtrycksfall. -2 mg adrenalin.
Vänta lite! Liz!
Mr Logelin.
Hej. Hur går det? Vad händer?
Din fru drabbades av lungemboli, en blodpropp som vandrade till lungan.
Vad innebär det?
Vad innebär…?
Säg inte att min fru är död.
-Säg inte att min fru är död. -Va?
Vad är det? Har det hänt nåt med Maddy? Matt!
Nej!
Hur?
Jag skulle byta bort allt mot en dag till med dig.
Här är hon.
Han är inte redo för ett spädbarn. Han har inte ens monterat sängen.
Han har ju alltid varit extremt omogen.
Hej, Matt. Hur är det, vännen?
Extremt omoget.
-Får jag henne, tack? -Hon fick precis flaskan.
Okej.
Vet du, Maddy…
Om du bara ska ha en förälder önskar jag att det hade varit din mamma.
Hon hade varit bättre på det.
Ju förr, desto bättre.
Jag vet inte.
Jag vet inte hur det ska gå.
-Där ser du. -Kan du säga det till honom?
Nä.
Okej, Maddy!
Okej. Du vinner.
Berätta vad det är. Är du hungrig?
Vill du byta blöja igen?
Okej, vänta lite…
Vänta, Maddy.
Så där.
Okej.
Då så… Vänta, jag fick inte bort allt.
Men herregud… Skit också!
Vad gör du uppe?
Jag kommer nog aldrig mer att sova.
Vad har hon på rumpan?
En blöja.
Det ser ut som ett ballongdjur. Sitter den ut och in?
Blöjan sitter som den ska. Jag ska bara ge henne flaskan.
Den är redan klar, vi hörde skriken.
Här.
Nu ska du få.
-Vi har pratat, Matthew… -Ni borde flytta hem till Minnesota.
-Det är ekonomiskt klokt. -Ja, du kan få jobb där.
Din mamma och jag hjälper dig med Maddy.
Vi hjälps åt. Där har du kyrkans stöd. Här är du ensam.
Jag är inte ensam. Jag har mitt jobb här.
Det finns inga bra it-jobb där hemma. Jag har mina vänner här.
-Dina vänner är lite konstiga. -Kanske det, men de är mina vänner.
Liz finns här.
Vart jag än vänder blicken här, så blir jag påmind om henne.
Du säger jämt att Gud har en plan.
Vad är oddsen för att jag träffar nån från min hemstad på andra sidan landet?
Gud? Jag hade en plan.
Liz skulle åka iväg för att plugga, och sen flytta hem.
Det var planen innan hon träffade dig.
Om du vill stanna, så gör det.
Men Maddy följer med oss.
-Men Marion… -Det är bäst så för henne.
Och tro det eller ej, bäst för dig med. Jag bryr mig om dig.
Du tror att du klarar det, men att ha barn är ett dygnet-runt-jobb.
Jag förstår, och jag ska tänka på saken.
Bra.
Nu har jag tänkt.
Ja, nu har jag tänkt på saken. Du har rätt.
Du har rätt, Marion. Jag klarar inte det här. Men vet du vad?
Jag ska göra det ändå. Jag ska ta hand om Maddy.
Jag ska ta hand om Maddy, för jag är hennes pappa och jag älskar henne.
-Det vet jag att du gör. -Jaså, Marion? Det tvivlar jag på.
Jag tvivlar inte på att du älskar ditt barn och att du älskade min Liz.
Men du vill ha Maddy för dig själv för att du behöver en livboj.
Jag beklagar att jag förstörde din plan.
Man fångar fler flugor med honung än med vinäger.
-Och ännu fler med en flugsmälla. -Marion!
Om det är nåt råd jag kan ge dig om barnuppfostran…
Släpp taget.
Som förälder gör man en massa grejer.
Man försöker göra allt perfekt.
Men vi har inget att säga till om.
Det är bara att acceptera.
Liz älskade dig.
Jag blev lycklig av att se det.
Och jag såg också hur mycket du älskade henne.
Ja.
Du är…
Du är en bra pappa.
Hon hade tur som hade dig, Mike.
Tack.
Min moster dog i fjol, 99 år gammal.
-Det måste ha kommit som en chock. -Ja.
-Ta all den tid du behöver. -Tack.
Fem, sex veckor… Det du behöver.
Jag behöver säkert tio…
…eller tjugo år.
Men jag behöver också mitt jobb.
Så jag kan inte ta mig den tiden.
Jag tänkte att jag kunde jobba hemifrån och komma in när det behövs.
Då tar jag förstås med dottern.
-Tar du hand om henne? -Det gör jag.
Okej, fint. Bra.
-Tror du inte jag kan? -Det är inte att jag inte tror du kan…
-För att jag är man? -Nej.
-Vad har en kvinna som en man inte har? -Tålamod.
Sårbarhet.
-Bröst. -Vissa män har bröst.
Du sörjer, så jag överser med det där. Jag älskar bebisar. Jag har själv tre.
De är inte bebisar på bilderna, men från början var de det.
Och jag ska säga dig att det är svintufft. Men blir helt urlakad.
-Bajsar hon i fast form än? -Nix.
Än så länge är det geggigt.
Njut så länge det varar. Fast bajs är inte att leka med.
Okej.
Spara det och lägg det i rabatten, för det är fullt av näring.
-Tack för tipset. -Visst.
Vi ska skriva kontrakt med London om fem veckor. Jag fixar det.
Jag är fullt kapabel att göra det som krävs.
Men om du inte tror jag är det så kanske Oscar ska ta det.
-Herregud… Oscar? -Ja.
Nej, nej, nej. Glöm det.
Frågade du?
"Vill du att Oscar tar kunderna?" Som vi övade?
-Ja, och det gick vägen. -Jag sa ju det. Härligt att höra.
Det är känslolöst att skicka blommor till sörjande.
Blommor dör ju, så man måste kasta dem.
Det är synd.
Jag har aldrig sett en människa gå bort,
men jag har sett en ekorre en gång. Man börjar tänka på livscykeln.
Men det är faktiskt mer av en linje, med en början och ett slut.
Oscar…
Kan du sluta prata?
Nu låter du som min fru.
-Du har väl tänkt linda Maddy? -Lindade du Liz?
Jajamän.
Visst, jag gör som Liz hade velat att jag gjorde.
Men det här ser helt sjukt ut.
Det är riktigt hårt lindat, Marion. Är du rädd för att hon ska rymma?
Tjena! Läget?
Det är chilichips.
Vill mormor eller farmor smaka? Bebisen, kanske?
-Ni är i fin form, om jag får säga det. -Tack.
-Ingen orsak… -Sluta.
-Den där pyjamasrockgrejen… -Jordan. Lägg ner.
-Vadå? -Du flörtar med min mamma.
-Det gör jag inte alls. -Det gör du visst.
Jag flörtar med båda mammorna.
-Tjena, Marion. Vad fin du är. -Jordan…
Snygg bluströja.
Jordan. Lägg av.
-Jag rår inte för att din mamma är het. -Sluta.
Jag har en present till dig. Går det bra?
Vänta här. Jag har nåt till dig.
Vi har en lista. Det behövs bodies.
Och ett lås till toan. Småbarn kan drunkna i toan.
Jo…
Hur länge har du tänkt stanna?
-Jag önskar att jag slapp åka… -Inte du, mamma. Vi har pratat.
Men Marion, dig har jag inte fått klara besked av.
Eftersom du vägrar flytta hem till Minnesota stannar jag i ett halvår.
-Ett halvår? -Ja.
-Mike, då? -Jag struntar i Mike just nu.
Hej, Matt.
-Hej, Mike. Hur är läget? -Det är bara bra.
Okej…
-Nu vill jag att vi talar klarspråk. -Då gör vi det.
-Jag älskar att ha dig här. -Det vet jag att du gör.
Jag älskar det, men det som oroar mig är att om du…
Om du stannar här en längre tid kommer vi till slut att gå varandra på nerverna.
På bara ett halvår?
Så jag tänkte att du kan åka samtidigt som mamma.
Hur skulle det se ut, innan jag vet att du kan ta hand om mitt nyfödda barnbarn?
Hur ska du nånsin veta det, om du inte låter mig?
Där har du en riktigt bra poäng.
Fyrtio-noll.
Fyrtio-noll till Matt. Titta vad jag har till dig.
-Vad är det där? -Ett husdjur.
-Det är en guldfisk. -Barn som har husdjur mår bra.
-Och de slipper allergier. Visste du det? -Det gäller katter och hundar.
-Fasen, du har också läst den artikeln. -Jordan, det här…
Jag jävlas med dig. Ursäkta språket. Jag hatar fisken.
Tanya gav den till mig. Hon dumpade mig och lämnade kvar den här vidriga fisken.
Skjutsar du mig till barnaffären?
Ja, för fan! Team singelfarsa. Jag ställer upp.
Tack.
Nu tycker jag att vi gör så här, Marion.
När du åker hem lovar jag att hålla dig informerad om hur Maddy mår.
Jag lägger ut bilder på Instagram.
Okej, jag åker hem med Anna.
Men om du inte sköter det här riktigt bra får du pallra dig hem till Minnesota.
-Varför skulle jag gå med på det? -För att det inte handlar om dig.
-Okej. -Snabb fråga.
-Okej med fisken? -Jag vill inte ha den!
-Hur är läget? -Bra, och själv?
Bara bra.
De här är bra.
Nu får du sluta le så där mot mig. Här.
Jag har inga barn. Det här är till min kompis unge.
Han betalar.
Då ska vi se…
Den här blöjeksemsalvan är din.
Det här är Maddys. Ta hans separat.
Lägg dina grejer där, så att hon fattar att du betalar för dina grejer själv.
Den här betalar jag, till Maddy. Den där är din, den här är Maddys.
Alltså, han menar…
-Utslag. -Ja, men av rakning.
-På rumpan. -Nej, inte där.
-Jag får utslag när jag rakar mig. -På…
Jag såg ett klipp om att man kan använda salva mot blöjeksem
för att förebygga rakutslag. Det är därför jag har så slät hals.
-Kolla. -Jättefint.
Tycker du? Hon tycker jag är fin.
Be honom visa rumpan.
"Skruva nu i den åttonde 44-millimetersskruven."
Jag ser ingen åttonde 44-millimetersskruv.
Du letar ju inte ordentligt. Titta bredvid skon.
-Okej. -Varför låtsas du vara dum?
-Jag såg den inte. Låtsas jag vara dum? -Ja, dum så in i helskotta.
-Svär inte inför mitt barn. -Jag sa "helskotta".
-Varför säger du "helskotta"? -Det sitter ett barn där!
-Kan du inte välja ett annat ord? -Jo, "helskotta."
Din farsa är ett bukhuvud.
Just det, ett riktigt bukhuvud.
Löjligt så in i helskotta.
Det går inte.
-Dra i spärren där nere. -Det har jag gjort. Den funkar inte.
-Du har alltid varit så otålig. -Det handlar inte om otålighet!
Jag säger bara att jag försöker, men det går inte. Det går inte, mamma!
Fan också.
Jag klarar ingenting.
Jag klarar det inte.
Inte utan Liz.
Du ska bara göra det som är bäst för henne.
Det är det enda du ska göra, resten av ditt liv.
Och det tror jag att du klarar.
Här.
Skrytmaja.
-Jag ska be för dig tio gånger om dagen. -Nio räcker gott. Jag älskar dig, mamma.
"Hej då, farmor."
-Kom. -Har du henne?
Vi har en överenskommelse.
Om det är bäst för henne så flyttar ni hem.
-Tänk inte på dig själv. -Uppfattat.
-Älskar dig! -Lycka till!
Mormor älskar dig, Maddy!
-Hej då! -Hej då!
Så där ja…
-Farsa med bärsjal. -Hur ser jag ut?
Jättesnygg. Som en kung.
-Det säger du bara. -Du ser ut som en kung.
-Spänn fast den. -Du måste trycka.
-Jag trycker. -Och jag trycker.
-Spänn fast den då. -Den är ju ostadig.
Hörni! Har ni fäst den tredje ankarlinan?
Herregud. Nej, Maddy…
Förlåt. Pappa säger förlåt.
Så där ja!
-Nu sitter den.
-Tack! -Jag har varit barnflicka.
Vänta.
Vad är det?
Hon är vaken.
-Det är hon inte alls. -Jag hör henne.
Jag har ingen nappflaska.
Här är ersättningen.
Jag kapar toppen.
Så hungrig du var. Ja, så hungrig du var…
Där satt den!
Var har ni mamma?
Mamma är astronaut på NASA.
Var är mamma i dag?
Hon sitter på San Quentin.
Var är mamman?
Jag längtar till måndagarna när jag slipper barnskriken.
De är säkert glada för att få slippa dig med.
Vi har blommor till dig.
Du fick som du ville, förresten.
Jag byter massor av blöjor.
Den här lilla ungen bajsar mycket.
Söt unge.
-Får jag…? -Visst.
Tack.
Nu kör vi förbi skolan där din mamma ville att du skulle gå.
Alltså ska du gå där.
Det finns nunnor där. Det kommer du att gilla, för de ser ut som pingviner.
Så är det. Och de lever i celibat.
Jag vet.
Jag vet att du inte vill leva i celibat, men så blir det.
Bra snack.
Kom igen, Maddy.
Vad är det?
Nu kör vi berg och dalbana, Maddy. Ja, nu åker vi…
Nu åker vi. Oj, vad det skumpar.
Nej, mamma. Hör på. Du förstår inte.
Hon slutar verkligen aldrig skrika.
Jag brukade sjunga vaggvisor för dig. Då blev du lugn.
Blinka, lilla stjärna där
Pappa behöver gå till en bar
Somna sött, Maddy
Ljusare.
Somna sött, Maddy
Maddy, somna sött Maddy, somna sött
-Somna sött, Maddy -Det funkar inte.
Maddy, somna sött Maddy, somna sött
-Nej, nu blev det värre. -Hon har ingen ljudstyrd avknapp.
-Hon slutar inte. -Lyssna på pappa nu!
Pappa säger att du ska sova, Maddy!
Din far är trött!
-Det där är inte barnmisshandel. -På gränsen.
Mina bröstvårtor är så spruckna att jag knappt vågar titta på dem.
Är det konstigt att jag blir lite tänd av att amma?
Min man vill ha sex. Jag vill bara att han dör. Är det fel?
Nej.
Ursäkta.
AA-mötet är längre fram till höger.
Det är inte därför jag är här. Jag är inte här för nåt AA-möte.
Hon somnade precis, men hon har skrikit i flera timmar.
I flera timmar. Jag är helt utmattad, ansiktet värker och jag är frustrerad,
och jag vet inte hur man fäller ihop vagnen.
Okej, men det här är en grupp för nyblivna mammor.
Nu ljuger du, för det står faktiskt "föräldrar".
Jag är förälder och kan inget om den här skiten. Jag har ingen att snacka med.
På tal om skit bara flyger det ur rumpan på henne, som ur en brandslang.
Jag vet inte om det är normalt, men hon har två varianter.
Antingen kommer det i en klump, på en gång.
Eller som hagel, i en snabb skur bara.
Jag behöver hjälp. Jag måste få slut på skrikandet.
Hur får jag slut på skrikandet?
-Min äldsta hade kolik ett par månader. -Vad är kolik?
När bebisar skriker flera timmar i sträck
tills det känns som om ens ögon ska ploppa ut.
-Jag har gett ungen kolik. -Det funkar inte så.
Jag har tagit i henne utan att tvätta händerna, så hon har fått kolik.
Det smittar inte. Det har med matsmältningen att göra.
Vilken lättnad.
För mig funkade det med brus, märkligt nog.
Brus?
Brus.
Jag lämnar över till Matt, som ska visa hur det här kan appliceras på era kunder.
Varsågod, Matt.
Matt?
Jag sover inte.
Nej, han sover aldrig. Han var försjunken i tankar.
Ja, precis. Djupt försjunken i tankar.
Tack, Howard.
Och det beror på att jag är så taggad inför det här.
Med den här uppgraderingen finns det tusentals förinställda modeller
med allt från planlösningar och väggar till belysning, vilket ger…
Hör ni skrik?
Skrik? Nej, jag hör inga skrik.
Jag har sned nässkiljevägg, så min näsa visslar ibland.
Nej, det är inte det. Ursäkta mig ett ögonblick.
-Vänta, vart…? -Ursäkta.
Såja…
-Nå? -Ja, det är dammsugaren.
Dammsugaren är på, Maddy.
-Den här dammsugaren suger. -Vad händer? Vad gör du?
-Han kör dammsugargrejen. -Här, jag tar henne.
-Hon gillar dammsugarljudet. -Hej!
Matt har barn.
Förlåt för att jag sprang ut så där, men ibland bara skriker hon
och är omöjlig att trösta.
-Vill hon suga på mitt lillfinger? -Nej.
-Det funkade med mina barn. -Det är ohygieniskt.
Jag har en app med brus som kanske funkar.
-Den hjälper mig att somna. -Tack.
Mitt barn blev lugn av hud-mot-hud-kontakt.
Hon är 25 nu.
Lägg märke till det enkla gränssnittet.
Det handlar om att ge kunderna det de vill ha: enkelhet.
Visst är det så? Man vill ha enkelhet.
Jag ser ett problem i det här. Det här är en plats för affärer.
Inte en plats för spädbarn. Här är det min roll att vara ett arsle.
Vem gav dig den rollen? Tilldelades du den vid födseln?
Tror du inte jag har ett arsle ovanför mig?
-Och ovanför det arslet, ett arsle till. -En arselkedja.
En arselkedja, precis så är det.
Ja?
Jag ville bara tacka för en jättebra presentation, Matt.
Den glömmer vi inte. Vi hörs i veckan.
Tack för det. Det betyder mycket eftersom jag håller på att få sparken.
Nej då. Vi hörs. Tack, Fionna.
Vi ses.
Fortsätt.
Sån tur har du inte. Jag ger dig inte sparken.
Men jag är orolig för dig.
När tog du en paus senast? Det finns nåt som heter "barnvakt" numera.
Hej, Maddy!
Jag heter Summer. Jag ska lyfta upp dig nu.
Hon kan inte engelska än. Hon är en bebis.
Jag anser att spädbarn ska behandlas med respekt.
Visst, Maddy? Det här fixar vi.
Ja…
Så ja.
Alla pappor förtjänar att ha ledigt. Ha lite skoj. Du har barnvakt. Passa på.
Du behöver det här. Du är singelfarsa nu.
Det känns knäppt att säga det högt. "Matt är pappa."
-Ja, det är vansinnigt. -Verkligen. Tjena…
-Vad gör du? -Lyssnar på dig.
Allvarligt?
-Vadå? -Vad var det där?
Såg du inte mångfalden som tågade förbi?
-Olika smaker åt oss alla. -Okej, jag drar hem nu.
Matt!
-Ursäkta mig. -Matt!
-Vad är det? -Vart ska du?
Jag ska hem.
-Varför då? -För att jag inte trivs.
Vadå? Det är brudar här, vi dricker shots…
Jag bryr mig inte om brudar. Varför skulle jag bry mig om brudar nu?
Tanken är att du ska ha kul.
Jag vill inte ha kul på ditt sätt, Jordan. Jag vill inte.
-Okej, du har inte varit ute sen Liz… -Håll käften.
Låt bli.
Gör inte så. Ta inte upp Liz.
Gör inte det.
Idiot!
-Säg hej då. -Hej då!
Hej då!
Henne träffar vi aldrig mer, eller hur?
Vi behöver bara varandra, ingen annan.
Här är Javier, pappas nya bästis som kommer med ersättning och blöjor.
Han ger oss allt vi behöver så att vi slipper prata med folk.
Om nån annan ringer på dörren är de dödens.
Den som ringer på pappas dörr är dödens.
Ring inte på…
"Ring inte på dörren", har jag sagt.
Nu tar jag livet av nån.
-God morgon! Hej! -Hej.
-Var är mitt barnbarn? -Vad…?
Är hon påklädd?
-Vad gör du här, Marion? -Maddy ska ju till barnläkaren.
Är det redan torsdag? Skit också!
Ja, du har väl inte glömt läkartiden?
Jag har inte glömt nåt. Vi skulle just gå. Hon har precis badat.
Lämnade du henne i badet?
Bra.
Ja.
Hur går det med maten?
Det går väl bra, tror jag.
Mestadels går det väl bra.
Ibland om hon sover kan jag vänta med maten nån timme.
Och hur är det med dig?
-Det handlar inte om mig. -Hur ser Maddy ut? Är allt bra?
Jag vet att jag inte är perfekt. Det vet jag. Jag är ingenting.
-Jag är ett skämt. -Matt, du är inget skämt. Maddy mår bra.
Hon är uppe i 60:e percentilen i vikt och i 70:e i längd.
Du kan mata henne när hon är hungrig.
Jag hoppas att du inte tar illa upp, men din fru skulle ha varit stolt.
Det är ingen fara, Marion.
Ingen fara.
-Är du hungrig? Ska vi äta lunch? -Nej, jag ska till flygplatsen.
-Redan? -Ja.
Jag sa till Mike att jag skulle på spa över dagen.
Ska jag skjutsa dit dig?
Nej, hon behöver sova middag. Vill du sova middag? Herregud, Matthew…
Det här var en stor dag för dig som förälder.
Bevara alla såna här små segrar i ett litet skrin inombords.
De kommer att bli dina högst skattade ägodelar.
Och tvinga mig inte att komma hit igen
innan fader Mayfield ska döpa henne i Minnesota.
-På Augustinusdagen om tre veckor. -Vänta, vadå?
-I Minnesota, om tre veckor. -Minnesota?
-Mormor älskar dig, Maddy. -Jag har inte hört nåt om Minnesota.
Vem drack upp hela flaskan?
Jo, det gjorde du, för du var hungrig.
Visst? "Jag är hungrig, pappa."
-Det är första gången hon flyger. -Det kunde man inte tro.
-Vilken gullplutt. -Ja…
Jäklar också.
Jag är hemskt ledsen.
-Hej! -Här kommer Maddy!
Vilket glädjeknyte!
Hej, älskling!
Går det bra? Kom.
Kom, så ska du få dig nåt kallt att dricka, Anna.
Minns du när jag ertappade er med att nojsa härinne?
Jösses… Ja, det minns jag.
Du jagade mig med Mikes hockeyklubba.
Du ropade: "Inte i mitt hus!"
Du trodde du skulle få till det den kvällen.
Och nog fick du till det.
Tänk vad rädsla kan göra. Så snabbt har det aldrig gått.
Det ser annorlunda ut här.
Jag har tagit ner saker från vinden, från när hon var barn.
Det är fint. Jag gillar det.
I början kunde jag vara här hela dagar.
Hela dagar.
Jag bara låg där i sängen och luktade på kuddarna.
Jag grät, var förbannad…
Nu är jag nere på en timme om dagen. Det är vad jag tillåter mig nu.
Du får gärna låta Maddy komma och bo hos oss ibland.
När hon har blivit större. Hon kan vara här över somrarna.
Somrarna?
Hon behöver släkten, Matt.
Hon behöver en kvinna i sitt liv.
Och då menar jag inte nån som du har träffat ute.
Eller på Tinders.
"Tinders"?
Jag har inte Tinder. Hur känner du ens till Tinder?
Jag…
-Tror du att ni kan passa Maddy i kväll? -Javisst!
Jag skulle vilja träffa några vänner och ta ett glas.
-Ja, gör det du. -Okej.
Tack.
Mamma…
-Gillade pappa att få barn? -Han älskade barn.
Det var därför han fick så många med så många kvinnor.
-Men han gifte sig med dig. -Ja, där hade jag tur.
Jag hade tur som fick dig.
Jag hoppas bli hälften så bra mamma som du var.
Du är en bra mamma.
Vet du vad, Maddy?
Har du sett bebisen?
Kom in.
-Vakna, pappa! Jag ska till skolan! -Jag är vaken.
Man får liksom smyga sig på det och fånga det.
Över, under, över…
Okej.
Det var ena sidan. Nu ska jag…
Vad är det där?
Det är en ny look.
En ny frisyr som nog kan bli populär.
Sitt still.
Och så däruppe…
Vänta. Går det bra?
Alla flickor har kjol.
När jag har kjol känns det som att jag har glömt byxorna.
Men hon sa att det är en regel.
En regel? Vi behöver inga dumma regler.
-Gillar du att gå i den här skolan? -Mamma ville det. Jag trivs.
Det är allt jag behöver höra.
-Gå nu. Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
Två pussar. Där fick jag dig, på pannan.
-Hej då, pappa! -Hej då!
God morgon.
Mr Logelin, vi behöver prata om lämplig klädsel.
-Ha det så bra! -Vi har klädkod här.
Din tur, Maddy. Ska du syna eller satsa?
Jag satsar allt.
-Allt, en gång till? -Nu igen?
-Då lägger jag mig. -Ja, du lägger dig.
-Hon ser ut att mena allvar. -Jag vet inte om hon bluffar.
Få se på dig.
-Vilket pokeransikte. -Verkligen.
-Det går inte att genomskåda. -Jag vet inte vad du har på gång.
Jag ska försöka läsa Maddys tankar. Vänta…
Nej, jag går bet. Jag lägger mig.
Jag satsar allt.
Kolla här. Damer.
-Vad har du? -Vad har du?
-Ess. -Va?!
-Nej! -Dolda raketer! Ess som hålkort!
-Ja, det var en bra hand. -Hon sitter på raketer!
-Kamma hem. -Ja, du vinner allt.
-Allt är mitt. -Men du får inte äta alla i dag.
-Jajamän! -Så där ja.
Har du ätit några grönsaker? Är det tårta?
Vad roligt de har, så man önskar att man hade barn.
Det har jag. Galningen där är min. Det är Maddy.
-Hej, pappa! -Hej!
Bomben!
-Är det du som är Matt? -Ja, det är jag.
Då förstår jag varför Oscar och Rose tyckte att jag skulle komma.
-De försöker para ihop oss. -Oj då.
Jag har bett dem sluta försöka.
-Det har faktiskt jag också gjort. -Jaså?
Vi jäklas med dem. Kasta drickan i ansiktet på mig.
Eller så gör vi slut med dem som vänner.
Ja, jag har längtat efter nya vita kompisar.
-Det har jag. -Det finns gott om kandidater här.
-Vad jobbar du med? -Jag är animatör.
Animatör? Häftigt. Det var annorlunda.
Jag jobbar med honom, med Oscar.
Det är mitt namn. Slit inte ut det. Jag skojar bara, du får säga det.
-Så träffas ni här, på Olivers kalas… -Ja.
-Inte illa. -Vad är oddsen?
Ja, vad är oddsen för det?
För du är ju toppen och du är toppen, så…
-Vi försöker inte para ihop er. -Okej.
-Smidigt, Oscar. -Verkligen.
-Tack. -Fint.
Tack.
-Hej, Rose. -Hej, Rose.
Sanslöst.
Jag heter Liz.
Lägg av.
Jag heter det. Mina vänner brukar kalla mig Lizzie.
Du är animatör. Vad har du animerat?
Jag jobbar med en serie, Lucky Jim.
Det känner jag igen. Maddy älskar den.
Låter du henne se Lucky Jim?
Ja, det är ju tecknat.
Har du tittat själv? Den handlar om att Jim får till det.
-Sex, menar du? -Japp.
-Är inte han typ en vätte? -Jo, han är vätte.
En väldigt kåt liten vätte.
Är det en varning om att det är olämpligt för barn?
Det är det definitivt.
Vet du var guldkrukan är nånstans?
Min själ, guldkrukan är ju där borta!
Och nu har regnbågen gått upp i rök.
Nu står du och pratar strunt.
Det är inte bara jag som står, jäntan min. Vill du se?
Jag plockar gärna klöver med dig.
Jag ser stjärnor.
Du ska snart få se på mer än stjärnor.
Det räcker så.
-Det där var udda. -De skulle ju brottas!
Ja, och det är…lite för våldsamt för dig.
-Har du ringt henne? -Klaffen.
-Vadå "klaffen"? -Håll klaffen. Var inte ett pucko.
-Vadå pucko? -Var inte ett pucko.
-Maddy kan hantera det. -Sluta, sa jag.
-Hantera vad? -Vad sa jag, Jordan?
Jag tar det här. Det är sånt man har vänner till.
Ibland träffas två vuxna och blir kära i varandra.
Båda två är närsynta.
De har det gemensamt, och en massa fina saker.
De går på långpromenader i parken.
Man hittar nån väldigt speciell…
…men så blir hon småaktig och sparkar en i ryggen för att man snarkar.
-Vad snackar du om? -Så man får sova på golvet.
-Man får brännsår av mattan. -Nu räcker det.
-Nej, det räcker inte. -Jo.
-Man vet inte om man ska hitta nån som… -Du pratar ju bara om dig själv.
Det vet du, va?
Ja, men om de gillade varandra förut och sen inte gillade varandra,
så kan de väl gilla varandra igen? Det vore väl skoj?
Ja, Maddy…
Ge mig en high-five. Eller en kram. Kom. Du är ett geni.
-Det krävs, om man ska förstå din svada. -Var inte taskig.
Du är verkligen smart. Det har du inte ärvt av din pappa.
Varför har du pojkbyxor?
Håll ihop. Spring inte.
Är du pojke, Maddy? Eller är du flicka?
-Håll klaffen, pucko! -Madeline!
Jag förstår inte. Han retade ju henne. Ni kanske borde prata med hans föräldrar.
Det har jag. Men han retade henne för att hon var den enda flickan med byxor.
Tänk om en pojke skulle vilja gå till skolan i kjol.
Då är det hans ensak. Vi lever på 2000-talet.
Madeline går i förskoleklass. Hon har ingen mor som förebild.
Jag är fullt medveten om vad min dotter inte har.
Visa henne åtminstone att flickkläder är ett alternativ.
Jag fattar inte varför nunnor ska vara så stränga.
Varför är ni det?
Vad är det som händer på nunnelägret som gör er så stränga?
Jag säger inget mer, för jag vill inte bli träffad av blixten.
Titta här, Maddy. Vad tycker du om de här?
Nej, jag vill ha de här.
-De där? -Ja.
Visst, om du vill det så.
Ska du ut?
Ja, Rose kommer hit, och pappa ska gå ut.
-Med Oscar. -Nej, inte med Oscar.
-Med Jordan? -Nej, inte med Jordan.
En kvinna?
Ja, med en kvinna.
-Har du nåt emot det? -Har du det?
-Jag frågade först. -Är det syster Kathleen från skolan?
Nej, det är inte syster Kathleen.
-Då går det bra. Vem är det? -En som jag träffade på kalaset.
Vet du vad? Jag har en överraskning till dig.
Jag hade tänkt vänta längre. Det är mammas smyckeskrin.
Nu vill jag att du väljer ut nåt som bara ska vara ditt.
-Vad jag vill? -Vad du vill.
Det här.
Det är fint.
Det var ett bra val.
Jag sätter på det på dig.
Är mamma i det här?
Ja, hon är där. Och i dig och i mig. Hon finns…
…i alla som hon vidrörde.
-Så… -Vad sa hon då?
Att hennes mamma finns i henne tack vare dna.
-Va? -Ja, jag lovar.
-Är hon ett geni, eller? -Maddy frågar mycket, helt enkelt.
Vi tittade på mumier och de pratade om dna, så jag försökte förklara.
Så hon bara…
Vad är det?
Det förvånar mig att du fortfarande är singel.
-Med alla läckra singelmammor i parken… -Lägg av.
Det är inte läckert att vara ensamstående förälder.
Vi är utschasade, sover för lite, har barnkräks överallt…
-Läckert! -Jaså, är det läckert?
-Du är rolig, du. -Ni har haft det tufft.
Du och Maddy.
Ja, det har vi.
Men vi mår bra.
Vi är ensamma, men vi klarar oss bra.
Det känner jag igen mig i. Jag är också ensam och klarar mig bra. Jag trivs.
Jaså?
Du måste ha haft en bra pappaförebild.
Nej, det hade jag inte. Raka motsatsen, faktiskt.
Jag vet vad jag inte ska göra, tack vare pappa.
Jag tänker kyssa dig nu, okej?
Okej.
Jag är nog beredd.
Ska jag ta ut löständerna?
Nej, behåll dem, så har jag nåt att skylla på om det går dåligt.
Absolut.
Känns det jobbigt att jag heter Lizzie?
Nej.
Men du får byta om du vill.
Du kan kalla mig vad du vill.
"Ers höghet", till exempel.
Mamma ville döpa mig till Ers Majestät.
Vad som helst i den genren går bra.
Okej, då vet jag.
Hank, kanske?
-Vad sägs om Hank? -Varför?!
-Vad jag vill, sa du. -Okej. Vi prövar med det.
-Då gör vi det nu. -Ska vi säga så?
-In med dig nu, Hank. -Herregud.
-Tack för en fin kväll, Hank! -"Hank!"
-Hank! -"God natt!"
Nej, nu får du sluta. Det räcker.
God natt.
-Hej. -Du är sen.
-Vadå sen? -Du sa att du skulle komma hem klockan 23.
Och nu är klockan 23.13.
-Ja, så du är sen. -Okej då, men inte så farligt. Hej, Rose.
-Jag nattade henne, jag lovar. -Jaså?
Ska jag få utegångsförbud för att jag är sen?
Ska du det? Ska du ge din pappa utegångsförbud nu?
-Så där ja. -Bra!
Han har nog inte knutit skorna.
-Hej, Maddy! -Var är pappa?
Jo…
Din pappa behövde jobba över, men vi ville gärna se dig spela.
Vi tänkte att vi kan äta glass efteråt.
För han gör inte nåt roligt med nån annan.
Och jag talar sanning.
Jag ska förklara hur vårt program kan ändra utformningen av ert köpcentrum.
Ni ska få se… Vad gör du?
Sluta.
Förlåt, det är "ta med barnen till jobbet"-dagen…
-Det är det inte alls. -Jo.
-Nu går vi ut. -Nej, du får vänta. Sluta, Maddy.
Vi är…
Jag har dina nycklar. Jag kastar ut dem genom fönstret.
Släpp mina nycklar. Ge mig dem. Vad håller du på med?
-Vilken är din favoritfilm? -Det ligger i blodet.
Okej, den är bra.
Ingen fara på taket.
Jag ska försöka komma på nåt nyare, nåt från efter 1940-talet…
Fråga vilken min är.
-Vilken är din favorit? -I'm Gonna Git You Sucka.
Pappa!
Vad är det där?
-Nej, allvarligt. Det var nåt i fönstret. -Jag går inte på det där längre.
Jag tyckte att det var nåt där. Jag försöker inte luras.
Du har en snorkråka på skjortan! Ta bort den!
Innan vi äter har jag nåt viktigt att berätta.
Jag ska ut på lördag kväll, men Jennifers mamma har sagt att du får sova över.
Varför får inte jag följa med?
För att jag ska göra vuxengrejer.
-Okej? -Ja.
Okej, gumman. Dags att sova.
Ska du ha de där när du sover?
Vi tar av dem.
Så, kryp ner.
Okej. God natt, gumman.
God natt, älskling. Mamma älskar dig.
God natt, Maddy.
Ska vi gå hem till mig?
Ska vi spela poker?
Jag kan inte spela poker.
Jag hade tänkt mig nåt ännu roligare.
Oj…
Twister?
-En variant av Twister. -Okej.
Okej.
Nu när jag vet det vill jag vara uppriktig mot dig.
Okej.
Jag vill vara säker på…
-…att Maddy kommer… -…först.
-Ja, hon måste komma först. -Jag vet.
-Jag förstår det. Det gör jag verkligen. -Okej.
Det gillar jag med dig.
Ja…
Då kanske jag ska lära dig att spela poker.
Det här är fantastiskt!
Ja, eller hur? Vi ska ha så kul!
Stanna!
Det räcker nu!
Sänk farten…
Vilket oväsen.
-Går det bra, Maddy? -Ja.
Säkert?
Hallå! Ni måste sänka.
Det är för högt.
Håll dig nära mig.
Pappa! Du slog clownen!
Herregud!
Han mår bra, Maddy.
Ja…
-Tack. -Tack.
Håll mig i handen.
Vilken härlig dag.
Bästa dagen nånsin. Inget kan förstöra den här dagen.
Ja, det har varit jättekul.
Jag vill prata med dig om en sak. Går det bra?
-Visst. -Jo…
Jag vill att du träffar nån som jag umgås med.
En vän, liksom…
Jag har dejtat… Jag har dejtat en vän, liksom.
Som jag har umgåtts med…
Jag tror att du skulle gilla henne.
-Pappa… -Ja?
Kan jag få en klubba?
Absolut, nu köper vi mer godis.
Vi kan ta med det hem och prata vidare där.
Okej, men jag vill inte träffa nån.
-Kom hit, Maddy. -Vad är det?
-Hej! -Hej!
-Hur är det? -Bra, själv?
Bra. Maddy, det här är Lizzie.
Hej! Men kan kalla mig "Swan", eller "Dude", eller "Butthead"…
Tebjudningen i Boston, kan det vara nåt?
Inte det?
Jag har hört att de kastar te i vattnet. Det låter ju häftigt.
Jag är också kluven.
Men jag har hört att de har en grym spindelutställning på barnmuseet.
Ska vi gå dit?
Jag gillar fågelspindlar, men vi har redan varit där.
-Okej, då får vi improvisera. -Okej.
-Vi improviserar, Swan. -Det gör vi. Det här går ju bra.
-Visst? Vi kanske ska vänta lite… -Titta där!
Ja!
När båten kommer vinkar vi åt dem.
Nu vinkar vi.
Ser du?
-Häftigt, va? -Ja.
De här änderna lekte jag med när jag var liten!
Hej, Billy. Hej, Bella.
-Det där var din favorit. -Hej, Lily!
And, and, and…och gås!
Jag kör ett solo.
Vilket solo!
-Vill du rita slottet? -Ja.
I vilken färg?
Lila och svart.
-Och blått. -Det blir jättefint.
Och i mitten kan du rita eld eller nåt.
-Grymt. -Visst?
Oj!
-Hej. -Hej, Swan.
-Vad tycks? -Ja, vilken grej…
-Men vi ska nog inte fortsätta sen. -Varför inte?
För att det är väggar.
Det passar inte att rita i vårt hus.
Mormors passar att rita på, för de är helt vita.
Ska ni hälsa på henne snart?
-Ja, hon fyller år. -Så trevligt.
Är Swan kvar?
Ja, hon är här utanför.
-Ska hon stanna? -Inte i natt.
Men hon ville komma in och säga god natt. Går det bra?
Swan?
Hej, Maddy.
Jag har haft jätteroligt i dag. Har du?
-Ja. -Bra.
Ska hon sova i din säng när hon sover över här?
Usch!
-Nej, det vore äckligt. -Blä.
Ja, dödsäckligt. Hon får sova i badkaret.
Du kan få låna en kudde.
Tack, vad snällt. Då blir det skönare. Du är så generös.
Du får lära dig av henne.
-God natt, Maddy. -Sov så gott.
Du glömde de två pussarna.
Jag glömde nästan.
En från mig och en stor från mamma. Jag älskar dig.
Sov gott.
Är allt bra?
Nej, jag glömde bort en grej. Jag är lite arg på mig själv.
Tack, du var fantastisk med henne i dag.
Äsch, det var enkelt. Maddy är underbar.
Du kanske kan titta förbi mig i morgon när du har lämnat Maddy på skolan?
Om du tar med en latte kanske det ger utdelning…
Okej.
-Mr Logelin… -Jag måste åka. Förlåt, jag är försenad.
Vi har en regel om att flickor ska ha kjol.
En regel? Vi behöver inga dumma regler. Det brukar pappa säga.
Okej, men din pappa skrev på ett papper när du antogs till skolan,
där han gick med på att följa reglerna.
Syster Kathleen vill att du har den här kjolen från och med i dag.
Har du kalsonger?
-Maddy har kalsonger! Kom och titta! -Kalsonger!
-Hon har kalsonger! -Håll klaffen, Darren.
-Håll klaffen själv. -Jag varnar dig.
-Kalsonger! -Kalsonger!
Bomben!
Hämta min pappa!
Var är pappa?
Vi försöker få tag på honom.
19 MISSADE SAMTAL FRÅN SKOLAN
Maddy Logelin?
Tack.
Maddy?
-Pappa! -Hej! Herregud, Maddy.
Hej, gumman.
Få se på dig.
-Mr Logelin… -Snälla.
Hur mår du?
-Förlåt, pappa. -Va?!
Du ska inte säga förlåt. Det är pappa som ska säga förlåt.
Kom, nu går vi.
-Ett ögonblick. -Nej!
-Hon behöver sys. -Nej. Hör på nu.
Vi gör ingenting här, för ni kan ingenting.
Jag har varit här förut, så nej tack.
Hon kommer att få ett stort ärr om hon inte sys.
Se på mig.
Du är så stark.
En sån stark liten tjej.
Jag är stolt över dig. Vet du vem som också är stolt?
Mamma skulle vara stolt över dig nu.
Nu går vi och får dig sydd.
Håll mig i handen.
Så där ja.
Bra, Maddy.
Du är så duktig.
-Hej. -Hej.
Jag har försökt ringa. Mår hon bra?
Ja.
Förlåt att jag inte svarade. Jag grämer mig för att jag inte kom dit snabbare.
-Du kan inte klandra dig själv. -Jo, det kan jag.
Jag kan klandra mig själv för att jag inte kom.
-Tänk om hon hade mist ett öga. -Det gjorde hon inte.
-Det kunde ha hänt. -Men det hände inte.
Får jag träffa henne? Jag tog med den här filuren.
Det var snällt.
Men hon sover nog.
Jag tror inte att hon är redo än.
-Redo för vadå? -För det här. Hon är inte redo för…
-…det här. -Är det hon eller du som inte är redo?
Sjukhuset där jag var i dag, Swan…
Det var där Liz dog.
Gudskelov hann jag dit i tid i dag och kunde hålla henne i handen.
Men Liz fick jag inte hålla i handen. De knuffade ut mig.
De knuffade ut mig, och när jag kom in igen var hon borta.
Hon var död och hade en slang i munnen.
Matt… Jag är så ledsen för att det där hände dig.
Det hände inte mig.
Det är problemet.
Det hände inte mig.
-Okej. -Så tyck inte synd om mig.
Okej. Jag ska gå.
Hälsa Maddy från mig.
-Vad är det? -Jag hittar inte mammas halsband.
-Har du lagt det nånstans? -Jag minns inte.
Vadå "minns inte"?
-Kan du ha tappat det på skolgården? -Kanske.
Okej.
Vi hittar det, okej?
-Jag vill skicka dig till Kroatien. -Kroatien?
Bara i en månad, och få i ordning kontoret där.
Skicka Oscar. Hans fru är därifrån. Han talar kroatiska.
-Gör han? -Ja.
Men jag skickar dig. Jag litar på dig.
Det blir svårt, Howard. Jag kan inte lämna Maddy i en hel månad.
Se det som en möjlighet. Collegeavgifterna stiger.
-College? Jag försöker klara veckan. -Ja, det är så det blir. Tänk på saken.
Jag behöver inte…
Jag borde resa iväg i jobbet, men vet inte om jag kan lämna henne så länge.
Och det lär bli fler resor.
Välkommen till tvivlet om vad som är det rätta. Det är pappors specialitet.
Följer Swan med till Minnesota?
-Vi kommer nog inte att träffa henne mer. -Varför inte?
För att Swan och jag har gjort slut.
Va? Det har du inte pratat med mig om.
Nej, för jag behöver inte ditt medgivande.
Ring och säg att ni ska dejta.
-Det funkar inte så. -Få det att funka.
Lägg av nu. Du ville ju inte ens träffa henne från första början.
Men nu känner jag henne. Vi behöver vara fler. Andra är fler.
-Vad pratar du om? -Det är alltid bara vi.
Förlåt för att jag är din pappa. Förlåt för att jag finns. Är du nöjd nu?
Det är inte alltid bara vi. Vi har Jordan, Oscar, pokersöndagar…
Swan kommer inte på pokersöndagarna.
-Swan spelar inte poker. -Det struntar jag i! Jag gillar henne!
Och farmor, mormor och morfar, men vi träffar dem aldrig!
Vad menar du? Vi ska ju dit nu.
Så fort nåt är bra så försvinner det. Varför är det så?
Det kan jag inte svara på.
Och inte på nånting annat heller, så ställ inga fler frågor.
Inte på hela dagen, inte på flyget. Jag svarar inte på frågor.
Slut på frågestunden. Du får lillfingret, men tar hela handen. Ta din väska.
Vad morrar du åt?
Sluta upp med att stampa så där.
Vi ska ha så roligt! Dina kusiner väntar på dig, Maddy.
Vänta tills du får se ditt rum. Det är jättefint.
Kom in.
Där hänger dina konstverk.
Grymt!
Jag brukar packa upp ordentligt.
Om allt är i en enda röra i väskan hittar jag ingenting.
-Jag har tappat mammas halsband. -Ja, din pappa sa det.
-Jag kan köpa ett nytt. -Det blir inte det som pappa gav mamma.
Nej, det stämmer.
Hurdan var hon?
Din mamma var fantastisk.
Hon var så stark och smart.
Du påminner faktiskt mycket om henne.
Ska vi gå en liten mammatur i området?
-Ja! -Bara vi två.
Där bodde din mammas bästa vän Anastacia. Stacy.
De har en bäck bakom huset där de brukade leta grodyngel.
Sen kom de in med en massa stinkande lera i mitt kök.
Och varje lördagsmorgon spelade din mamma fotboll här.
Har Liz rum blivit Maddys för gott nu?
Ja.
-Är det ett problem? -Det är förvirrande.
-Med tanke på olyckshändelsen och så. -Det var inte direkt nån olyckshändelse.
Vad ska det betyda?
Om du hade respekterat skolans regler och inte uppmuntrat henne att trotsa dem…
Tror du inte jag vet det? Tror du inte jag klandrar mig själv?
Du tror väl inte att jag tänker säga emot?
-Släpp det. -Varför försöker jag?
-Vi försöker allihop. -Nej.
-Vi har ingenting gemensamt utöver Liz. -Vi har Maddy.
Jag ber om ursäkt, Mike, men jag kan inte vara här.
-Jag pallar inte med dig. -Larva dig inte.
Jag tycker nog att ni har ett och annat gemensamt.
Vad gör du?
Vi ska hem till farmor Anna.
Jag vill stanna här!
Krångla inte nu, Maddy. Det är bara ett litet tag.
-Du lyssnar aldrig på mig. -Maddy…
Jag vill vara här i mammas rum. Jag vill bo här med mormor och morfar.
Kan vi inte bo här båda två? Jag vill inte åka hem.
Jag vill inte gå på Saint Joseph, fast mamma ville att jag skulle ha skoluniform.
Hör på…
Mamma hade velat att du var lycklig.
Det skulle hon ha velat. Kom hit.
Hur mår Maddy?
Bra.
Hon verkar må riktigt bra där.
Jag kom att tänka på när jag frågade pappa om jag fick bo hos honom
för att du var för sträng.
Ja, det minns jag. Han kom raka vägen tillbaka hit med dig.
Han visste.
Det var det minst själviska han har gjort.
Har den äran, kära Marion
Har den äran i dag
-Hjälp mig blåsa. -Ett, två, tre!
Nån som vill ha tårta?
Älskling…
När du var en liten bebis lovade jag…
…att alltid göra det som är bäst för dig.
Och nu kan jag inte det. Jag kan inte flytta hit.
Men det behöver inte innebära att du inte kan det.
Mormor Marion och morfar Mike…
…uppfostrade ju mamma.
Och mamma var fantastisk, precis som du.
Vet du…
Du och din mamma är det bästa som nånsin har hänt mig.
Och jag…
Jag vill tacka dig för…
…att du har tagit hand om mig.
Du ska veta att jag har försökt.
Men jag vet att du är lycklig här.
Jag vill bara göra det som din mamma hade velat.
Två pussar.
En från mamma och en från mig.
Du…
Det här blir kul.
Det blir kul för dig. Du får vara med mormor och morfar.
-Du kommer väl tillbaka? -Ja, så klart.
Pappa ska bara iväg och jobba och fixa några saker.
Och jag…vill inte vara självisk.
Jag vill att du ska få vara med släkten här.
Det blir jättebra. Det blir bra.
Okej?
Ge mig en kram.
-Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
Jag vet att du inte vill höra det här,
men ingen av oss trodde att du skulle klara det så bra som du har gjort.
Vi trodde inte alls att du skulle fixa att ta hand om henne ensam.
Så du har gjort mycket bättre ifrån dig än nån av oss trodde.
-Det kan du vara stolt över. -Ja, hon dog ju inte.
-Jag gav henne mat. -Ja.
Satte på blöjor, klädde på henne…
Ja, det var bra gjort.
Det kan nog sägas vara ett absolut minimum för föräldraskap.
Men det räcker väl?
-Nu är du för hård mot dig själv. -Nej, det är jag inte.
Ingen annan trodde jag skulle klara det, så varför trodde jag det?
Vad håller jag på med?
Vad fattar jag för beslut, och i vems intresse?
Jag vet faktiskt inte!
Skål.
-Det där skålar jag inte för. -Jag klarade det.
Kom in, Matt.
-Stäng dörren och sätt dig ner. -Ska bli.
-Jag har dåliga nyheter. -Dåliga?
Jag ska sluta.
Jag slutar här och klättrar uppåt.
Jag har rekommenderat dig som min efterträdare.
Nu har du ju mer tid för jobbet och kan resa. Du är redo för det.
Det här kan bli ditt. Du får också…
…ny lön.
-"Köp hundmat." -Andra sidan.
Oj.
-Där har du collegeavgiften. -Jag vet inte vad jag ska säga.
-Du förtjänar det. -Tack.
Det gör du. Jag är stolt över dig, ska du veta.
Jag har alltid känt mig som en fadersgestalt för dig.
Inte en pappa, men kanske en farbror, en kusin…
En storebror.
En granne, kanske.
-En äldre granne. -Jag fattar.
Jag vill inte bli sentimental här.
-Du behöver inte… -Nej, men jag vill säga…
Jag är glad att jag inte sparkade dig.
Det…
Det är jag med.
Du är en bra karl.
Dra och visa Kroatien var skåpet ska stå.
-Nästa månad blir det London. -Okej.
Jag synar och höjer.
Hur mycket är det?
-Lägg dig, bara. -Lägg dig inte, J.
Är det bara jag som tycker att det känns skumt utan Maddy här?
Det gör det.
Vi brukar ju spela med kakor.
Det går bra med marker också, att spela om pengar,
men har du några kakor?
-Vill ni ha kakor? -Ja, gärna.
Då hämtar jag kakor, men då ska ni äta upp dem.
-Okej. -Uppfattat? Varenda en.
Annars blir det inte roligt.
Vi får se om det blir några kakor över.
Du kunde ha sagt att du saknar henne.
Inga jätteexotiska snacks, men åtminstone paranötter.
Tack för att jag får följa med på den här resan.
-Härligt att få vara din andreman. -Min kroatiska är lite ringrostig.
-Lär mig några ord. -Visst, absolut.
Säg efter mig: "Začepi."
-Začepi. -Začepi.
-Vad betyder det? -"Var tyst."
-"Var tyst"? -Začepi.
Varför ska jag kunna det?
Har du träffat mig nån gång?
-Začepi? -Ja.
Min fru säger det hela tiden. "Začepi."
Titta på ankan. Titta på den lilla ankan.
Titta på ankan.
Titta på änderna.
Ja…
Gillar du den?
Va?
Gillar du den?
Inte? Då tittar vi på nästa.
Den här anden, då? Gillar du den?
Inte? Okej.
Den här var min favorit.
-Den var hennes favorit. -Den tittar alltid mot solen.
Okej. Jag älskar dig, pappa. Jag ringer från studentrummet.
Nej, jag är inte nervös.
Ja.
Ja, jag klarar vad som helst.
-Kolla! -Vadå?
Herrejösses.
Hej, Maddy.
Kom hit. Du klarar det.
Jordan!
Kom, Maddy!
Kom då, Maddy!
-Ser du det här, Jordan? -Jag ser!
Jösses.
Hej!
Jordan!
Hon går!
Nån måste hacka lök här i närheten.
Redo för första dagen?
Hon har alltid bara varit med mig, så hon får nog separationsproblem.
Men du är en stor tjej nu. En puss för mig, en för mamma.
Maddy…
Maddy!
-Jag stannar ett litet tag. -Visst, inga problem.
Vi ska nog gå till gaten.
Vill du prata på flyget eller vill du sova?
Jag brukar göra både och. Jag pratar i sömnen.
Om jag gör det kan du knuffa på mig, eller till och med prata med mig.
-Det kan bli ganska intressant. -Jag tror på dig.
Tack, det var snällt sagt.
Jag tror på dig med.
-Matt? -Jag tror verkligen på dig.
-Gaten är ditåt. Matt? -Začepi!
Uppfattat.
Hej.
Pappa!
-Jag visste inte att du skulle komma! -Det var en överraskning!
-Vet du vad? -Vadå?
-Titta, vad jag hittade. -Du hittade det!
Ja, så jag ville flyga hit och ge det till dig personligen.
Få se.
Nu åker vi hem.
-Gråt inte. -Jag ska inte gråta.
Där du är vill jag vara.
Och jag vill vara där du är.
Ge mig en kram.
-Vi ses till jul igen, okej? -Okej.
Kom, Maddy. Ta den här.
Jag vill bara säga tack.
För att du är…så förstående.
Jag förstår ingenting längre.
Men jag vet att hon skulle varit så stolt över dig, Matt.
Hon sa att du var den rätte
när du kom hit med de där blommorna från matbutiken.
Du höll så hårt i dem att du mosade stjälkarna.
Ja, det gjorde jag.
Jag var skitnervös.
Jag minns det som om det var i går.
Det var i går.
Ta hand om henne.
-Mormor älskar dig. -Och morfar med. Får jag en kram.
Nu ställer jag ner dig igen.
-Ta hand om din pappa. Trevlig resa. -Vi ses, Mike.
Pappa, finns det skolor där vi bor där man inte behöver ha uniform?
Ja, men jag tänker skicka dig direkt till college, så det blir inget bekymmer.
-Hej. -Hej.
-Vi var ändå i närheten. -Det var vi ju inte alls.
-Vi var i närheten. -Nej.
Det var vi inte. Vi var inte i området,
men jag köpte blommor för att säga: "Förlåt för att jag var en sån idiot."
Jag tänkte komma hit med dem, men ville inte lämna dem utanför
för tänk om nån skulle sno dem så att du aldrig fick dem.
Det bor många blomstertjuvar här, faktiskt.
-Jag anade det, ja. -Smart tänkt.
Maddy.
Vad kul att se dig. Hur är det?
Jag har en jättelös tand. Titta.
Då kommer tandfén på besök…
Jag kan ta de där.
Förlåt.
Kan du förlåta mig?
Jag behöver prata lite med Maddy.
Okej.
Jag har en mycket viktig fråga till dig.
Vilka är dina favoritglassmaker?
-Jordgubb… -Jordgubb gillar jag.
Vanilj…
-Kaffe… -Vänta, kaffe?
Menar du på allvar att du gillar kaffeglass?
-Men du gillar inte kaffe, va? -Nej, det är äckligt.
Bra. Ja, det är äckligt. Om han ger dig kaffe måste du messa mig.
Överens.
Vännen…
Okej.
Har han fått svettats tillräckligt länge?
-Antar det. -Det antar jag också.
Kom.
Maddy och jag tänkte köpa glass.
Vill du haka på?
Ja.
Ja, det vill jag.
Är det din glassdans?
Glass, glass, glass
För jag har fått glass
Jag har fått glass
Du spiller
Och jag har slut på pengar Spill!
Jag har slut på pengar Spill!
Jag har slut på pengar Så spill inte
Spill inte
-Säkert att det känns bra? -Ja, jag är inte rädd.
Okej. Det är bara året ut.
Om du inte trivs hittar vi en annan skola.
Men om du är inte rädd, så vet du vad?
Då är inte jag det heller.
Hej, mr Logelin. Välkommen tillbaka, Maddy.
-Intressant klädval. -Jag har uniform och Maddy har byxor.
Du är jättefin, Maddy. Vi ska ändra våra klädregler.
-Tack. -In i skolan nu.
Du, Maddy…
Jag älskar dig så här mycket.
Jag kan inte den där dansen.
Adjö.
Undertexter: Karl Hårding