Kuule, Tommaso. Pitääkö meidän kalastaa saaren lähellä?
Älä turhia murehdi.
Enpä tiedä. Mitä jos ne vanhat tarinat ovatkin totta?
Älä nyt, Giacomo. Et kai sinä usko merihirviöihin?
Näillä vesillä on nähty monia kummallisia asioita.
Ne ovat pelkkiä tarinoita.
Satuja, joiden on määrä pitää meidät pois parhailta kalapaikoilta.
- Mutta, Tommaso... - Ei meillä ole hätää.
Nyt kuulostaa paremmalta.
Mikä tuo on?
Ohi meni. Lähdetään, ennen kuin se tulee takaisin.
Minähän sanoin, että niitä on olemassa.
Mikä hirviö!
Kammottava!
Yksi kala karkasi! Yksi kala karkasi!
Ei, ei, ei.
Äiti suuttuu!
Caterina!
Odota!
Huomenta, herra Branzino. Ja anteeksi.
Miten rouva Branzino jakselee?
Hei, Luca.
Anteeksi, rouva. Oletteko...
Kyllä.
Giuseppe, takaisin tänne!
Aiotko karata kuten kaverisi, Enrico?
Asia on niin, että hän on joko kuollut tai -
tuolla jossain. Maailmalla.
Mutta luultavasti kuollut.
Kaikki ovat paikalla.
Mona Lisa, mikä sinua hymyilyttää?
Onko siellä muitakin?
Giuseppe.
Mistä me juuri puhuimme?
Giuseppe.
Hyvä on. Lähdetään.
- Tervehdys. - Huomenta.
- Hei, rouva Aragosta. - Hei, Luca!
- Hyvät huomenet! - Huomenta!
Okei. Reitti on selvä.
Sanokaa, jos tarvitsette jotain.
Miten on?
Ette? Hyvä on.
Giuseppe...
Maahirviöitä! Menkää kiven alle!
Luca!
Tule syömään!
Tullaan!
No niin. Lähdetään kotiin.
Olet kaksi minuuttia myöhässä. Oliko siellä vene?
- Menitkö piiloon? - Menin.
Jos he näkevät vilauksenkin sinusta...
Tulevatko he tapaamaan uusia kavereita?
- Eivät. - Juttelemaan.
- Eivät. - Ei. He haluavat saalista.
- Sanon vain, jotta tiedät. - Kiitos, äiti.
Kun olin lapsi, emme nähneet veneitä viikkokausiin.
Eikä veneissä ollut moottoreita.
Hikinen maahirviö vain meloi.
- Hei, mummi. - Hei, Kupla.
- Hei, isä. - Luca!
Katso Nipsukkaista. Se luo kuorta.
Onpa se hieno.
Siinä on näyttelyn voittajarapu, usko pois.
Sievä.
- Älä katso sitä silmään! - Anteeksi.
Mutta älä pyydä anteeksi. Se vaistoaa heikkouden.
Syömään, Luca. Tule.
Meidän on paras voittaa Branzinot rapunäyttelyssä tänä vuonna.
Kaikkien mielestä Bianca Branzino on upea palkintorapuineen -
ja matkiessaan delfiineitä.
Kuka tahansa pystyisi siihen.
Eikö niin?
En tiedä, miksi delfiinit ääntelevät noin.
Mikseivät ne vain puhu?
Luca. Mitä sinä mietit?
Sitä vain, että...
Mistä veneet tulevat?
Maahirviökylästä. Pinnan päältä.
Voitin siellä kerran yhden tyypin korttipelissä.
Äiti? Mitä sinä teet?
Hän on kyllin vanha kuulemaan siitä.
Menitkö sinä pintaan ja muutuit?
Ei! Ei! Loppu! Anna olla!
Olin vain utelias.
Niinkö? Utelias kala jää kiinni.
Me emme puhu, mieti, keskustele, pähkäile -
emmekä mene lähellekään pintaa! Ymmärrätkö?
Kyllä, äiti.
Siinä. Palaa nyt töihisi.
Hei.
Katso minua silmiin.
Tiedäthän, että rakastan sinua?
Tiedän.
Olemme vähän huolissamme hänestä, vai mitä?
Ei, kiitos! Vatsani on täysi.
Pöö.
Ei hätää. En ole ihminen.
Mikä helpotus.
Pidä tätä.
Asutko täällä?
Täälläkö? En, en. Tulin vain hakemaan tavaroita.
Hei! Odota, se on minun.
Herra? Unohdit harppunasi ja...
Aivan. Kiitos!
Mitä? Mitä sinä teet?
Ei, ei!
Voi ei!
Auttakaa!
Ensimmäinen kerta?
Tietenkin! Olen kiltti poika.
Rauhoitu.
Hengitä.
No? Eikö olekin mahtavaa?
Ei! Täällä on kamalaa. Minun ei pitäisi olla täällä.
Näkemiin.
Kiitos.
Näkemiin. Taas.
Mummi.
Kävitkö sinä oikeasti...
No niin, kuunnelkaa. Tämä on Huka.
Se vahtii teitä nyt. Ymmärrättekö?
Vautsi. Aika noloa.
Tässä.
Alahan tulla.
Hetkinen. Ihan kuin se olisi vielä tässä.
Se on haamupyrstö. Totut siihen pian.
Aivan. Kävely.
Ei hätää, sinulla kävi tuuri. Minä keksin sen.
Aluksi kokoa kaikki osat toistensa päälle.
Kuten kivikasa.
Hyvä! Taisi siis sinne päin.
Käveleminen on kuin uimista. Mutta ilman eviä. Tai pyrstöä.
Eikä vettäkään ole. Muuten se on ihan samanlaista.
Kokeile.
Ei tuolla tavalla. Uusi yritys.
Yritä ohjata kehoa päälläsi. Ei, vatsa eteen.
Tuo on maassa makaamista. Koeta tätä.
Ota askel miettimättä asiaa.
Ei, ei. Älä mieti sitä.
En tiedä, miten olla miettimättä.
Hyvä on. Katso.
Käännä jalkasi menosuuntaan. Onko selvä?
Ja sitten vain kokoat itsesi ennen kuin kaadut.
Juuri noin.
Hyvä. Hyvä.
- Kyllä. Kyllä! - Minä alan oppia!
Ei hassumpaa, poju. Alberto Scorfano.
Luca Paguro.
Se on ihmisjuttu. Minä osaan nämä hommat.
Mitä se tarkoittaa?
Tuo, mitä sanoit?
Mennään. Näytän sinulle lisää juttuja!
Voihan helmi!
Asutko tuolla ylhäällä?
Joo. Isäni kanssa.
Hän on paljon poissa, joten saan tehdä, mitä haluan.
Onko täällä vaarallista?
On! Se on parasta! Kaikki hyvä on pinnan päällä.
Kuten mikä muu?
Ilma!
Painovoima! Eli sama kuin putoaminen!
Taivas. Pilvet. Aurinko.
Älä katso siihen. Se oli vitsi. Katso ihan vapaasti.
Ja sitten ihmistavarat.
Kuten näet, olen keräillyt niitä pitkään.
Kysy mitä vain.
Niin. Naisen ääni taikakoneessa.
Ikävä kyllä se on rikki.
Sinä ehjäytit sen!
Mikä tuo on?
Se on hienoin ihmisten tekemä juttu.
Vespa.
Sen päälle istutaan, ja sillä pääsee, minne haluaa.
Mihin tahansa maailman paikkaan!
"Vespa on vapaus."
Aika siistiä, vai mitä?
Joo.
Aiotko rakentaa oman? Sinulla taitaa olla kaikki osat.
Minulla on kaikki osat.
Aion koota oman! Haluatko auttaa?
Minäkö? Joo! Hetkinen. En voi.
- Minun pitää lähteä kotiin. - Juuri nytkö?
Niin, jos vanhempani saisivat tietää, että olin täällä...
Se olisi paha juttu. Joten kiitos, mutta...
Hyvästi. Ikipäiviksi.
TUNNIN KULUTTUA...
Okei, mutta nyt minun täytyy oikeasti lähteä.
Hyvä on. Hei sitten.
45 MINUUTIN KULUTTUA...
Minun täytyy nyt oikeasti lähteä. Nyt. Siis heti.
Hyvä on. Nähdään.
KAHDEN TUNNIN KULUTTUA...
- Se on vielä hienompi kuin kuvassa. - Niin on.
Pitää mennä.
Nähdään huomenna!
Luca! Missä sinä olet ollut?
Älä mainitse pintaa. Älä mainitse pintaa.
Pinnalla.
Mitä sinä juuri sanoit?
Mikä sinun jalkaasi vaivaa?
Luca.
- Minä... - Aiotko kertoa, missä olit?
Se on minun syytäni.
Lähetin hänet etsimään merimakkaroita.
Niin! Anteeksi, mummi. Niitä ei löytynyt.
Äiti, pojan henki on ehkä tärkeämpi kuin sinun välipalasi.
Kiitos.
Miten sait sen alas?
Ajamalla.
En. Työnsin sen ulos takaikkunasta.
Kesti hetken kasata se, mutta nyt se on kunnossa.
Oletko valmis kokeilemaan sitä?
Kiitos, mutta ei kiitos.
Se saattaisi koitua kuolemaksi.
Hyvä on, minä ajan. Pitele ramppia.
Pitäisikö tätä miettiä yön yli?
Pidä huoli, että et liikahda!
En ole sopiva tähän hommaan. Olen enemmän suunnittelija...
Ja nyt painovoimaa!
Kaikki on hyvin! Keskity!
Älä liiku, älä liiku!
Hän kuoli! Se on minun syytäni!
- Hetkinen. Menikö se hyvin? - Voi juku...
Näitkö, miten korkealle lensin?
Teit hyvän hyppyrin.
Rakennetaan uusi.
Ala tulla, Luca!
Mikä mättää, stupido?
Ajamme yhdessä.
Jos istut takana ja pidät kiinni etuosasta,
niin tämä pysyy kasassa.
Ja kuka pitelee ramppia?
Kilpikonna. Tule. Se on nopeampi, kuin miltä näyttää.
Hyvä on. Nyt mentiin.
Tuletko?
En. En pysty siihen. En ikimaailmassa.
Hei. Tuo on tuttua minullekin. Sinun pääsi sisällä on Bruno.
- Bruno? - Niin. Minullakin on se joskus.
"Alberto, et osaa." "Alberto, tuossa käy huonosti."
"Alberto, älä syö sitä."
Tämä on helppoa. Älä kuuntele tyhmää Brunoa.
Miksi sen nimi on Bruno?
Ei sillä ole väliä. Kutsu sitä miksi haluat.
Vaienna sen ääni. Sano: "Silenzio, Bruno."
Silenzio, Bruno.
Kovempaa! Silenzio, Bruno.
- Silenzio, Bruno. - "Silenzio, Bruno!"
Silenzio, Bruno!
- Vieläkö kuulet sen? - En! Kuulen vain sinut.
Hyvä! Pitele kiinni!
Silenzio, Bruno. Silenzio, Bruno.
Silenzio, Bruno.
Olemme hengissä! Uskomatonta!
- Siitä sait, Bruno! - Niin!
Mitä nuo pienet valot ovat?
Sardelleja. Ne nukkuvat tuolla.
- Ihanko totta? - Joo.
Ja tuo iso kala suojelee niitä. Kosketin sitä kerran.
- Se tuntui ihan kalalta. - Vautsi.
Sinun elämäsi on jännempää kuin minun.
Minä en käy missään.
Minä vain haaveilen.
Tulithan sinä tänne.
Sinun ansiostasi.
En olisi muuten nähnyt tätä.
Oletko käynyt ihmisten kaupungissa?
Olen!
En.
Mutta isä kertoi siitä kaiken. Tunnen siis sen paikan.
Isäsi kuulostaa mahtavalta.
Olet onnekas, kun saat tehdä, mitä haluat.
Niin. Takuulla.
Muistatko, kun me melkein osuimme siihen kiveen?
Ja me lensimme ilman halki. Minä sanoin: "Jee!" Ja sinä: "Ei!"
Eikö olisikin hienoa saada oikea Vespa?
Joo. Se olisi unelmaa.
Niin.
Luca, katso!
Villivespoja!
Luca, ota ohjat!
Hyvä!
No niin, vauhtia!
Minä yletyn, Alberto! Minä yletyn!
Alberto?
Voi ei! Minä nukahdin.
Mitä?
Daniela, pitääkö tästä tosiaan puhua?
Mistä?
Poika, olet pahassa pulassa.
Sinun pitää luvata,
ettet enää koskaan karkaa pintaan.
Anteeksi.
Mutta ei siellä ole niin vaarallista.
Voisin näyttää teille.
Minähän sanoin. Poikamme haluaa kuolla.
Mutta äiti, me olemme varovaisia!
"Me"?
Minä ja ystäväni, Alberto.
Mutta ei hätää. Hän on meikäläisiä.
Niin. Huono seura houkuttelee.
Hyvä, että kutsuitte minut ajoissa.
Luca, tässä on veljeni, Ugo-setä.
Kiitos vielä kerran, että tulit näin lyhyellä varoitusajalla.
Ilman muuta.
Hei, Luca. Oikein hauska...
Luca, mottaa hänen sydäntään.
Aivan. Sitä punaista. Lyö sitä.
Kovempaa!
Kiitos. Täällä on liikaa happea.
Syvällä on erilaista. Kuten pian näet.
Mitä?
Siellä ei ole valoa, mutta ei siellä ole mitään näkemistä.
Eikä tekemistä. Siellä saa olla omissa ajatuksissaan.
Ja mielin määrin valaanraatoja syötäväksi.
Pienet palat uivat suoraan suuhun. Sitä ei voi estää.
Niitä ei näe. Eli jos...
Jos suu on auki, raadonpalat uivat sinne.
Hyvä. Voin suositella.
Lähdetään. Ei haaskata aikaa.
Äiti, mitä hän tarkoittaa?
Sinä asut Ugo-sedän luona kesän loppuun.
Ei, en voi!
Talven yli sitten. Lisätäänkö vielä kevät?
Miksi te teette näin?
Maailma on vaarallinen paikka, Luca.
Jos minun pitää lähettää sinut meren pohjalle turvaan, niin teen sen.
Et tiedä, millaista pinnalla on!
Tunnen sinut ja tiedän, mikä on parasta sinulle.
Asia on päätetty.
Hei. Katso minua silmiin.
Tiedäthän, että rakastan sinua?
Minut lähetetään syvyyksiin!
Oudon lasimaisen sedän luo!
- Mitä minä nyt teen? - Jäät?
Tännekö? He tulevat etsimään minua.
Mahdollisesti,
mutta tulisivatko he tuonne?
Eikä. Ihan hullua.
Tuo paikka on takuulla täynnä Vespoja. Yksi meitäkin varten.
Oikea Vespa.
Pärjäisimmekö me siellä?
Sinä ja minä? Me pystymme mihin vain.
Voisimme uida Vespa-kaupunkiin ja etsiä signor Vespan...
Hetkinen. Olisiko siellä muka joku signor Vespa?
- Voisi ollakin, vai mitä? - Kyllä. Jatka.
Ja me sanomme: "Signor Vespa, rakenna meille tällainen."
Tämä on hienoin näkemäni piirustus.
Niin on. Mieti asiaa.
Voisimme ajaa uusiin paikkoihin joka päivä.
Ja yöt nukkuisimme kalojen alla.
Kukaan ei komentelisi meitä. Olisimme siellä kahdestaan.
Vapaina.
Anna mennä, painovoima!
Silenzio, Bruno.
Ala tulla!
Papà, mikä tuo on?
Miten me pääsemme sinne?
Tämä on helppo nakki.
Kunhan vain et kastu.
Täällä on vähän liikaa ihmisiä.
Hei! Silenzio, Bruno.
Mikä mättää, stupido?
- Se toimi. - Näetkö?
Kunhan teet kuten minä.
Perinteinen ihmiskaupunki. Aika kiva, vai mitä?
Nyt on sinun vuorosi. Sano se.
Rouvat, mikä mättää, stupido?
Ehkä sanoin sen väärin.
Vautsi!
Alberto, tämä on liian vaarallista.
Lähdetään täältä.
Minne muka?
Tuo on signor Vespa!
Mannaggia! Sieltä se tulee.
Mamma mia! Pyydän, ei enää tuota meteliä.
Ciao! Ciao!
Piip, piip!
Portorosson ylpeys saapuu!
Ciao, belle!
Minä suorastaan punastun.
Kuka haluaa nähdä, kun syön ison voileivän?
Siinä se on. Tuolla pääsemme näkemään maailmaa.
Hei, auttaisitko?
Mamma mia! Sano jotain. Sattuiko?
Päähän vähän sattui.
En puhu sinulle, Ciccio. Pois tieltä!
Oi, piccolina. Jos sinuun tuli naarmukin...
Jollakin oli tuuria tänään.
Kenellä?
Ulkopaikkakuntalaisia?
Toivotan tervetulleiksi.
Ciccio?
Hauska tutustua, numero yksi ja numero kaksi.
Teillä on tyylikkäät vaatteet.
Mistä te saitte ne? Ruumiiltako?
Ruumiilta.
Se oli vitsi.
Kuule, signor Vespa...
Signor Vespa?
Hupaisa tyyppi.
Olen Ercole Visconti. Viisinkertainen Portorosso Cupin voittaja.
Minkä Portorosson?
Portorosso Cupin.
Miten olisin muuten saanut kauniin Vespani?
Älä katso. Se on liian kaunis sinulle.
Mahtavaa.
Poju ei saa sanaa suustaan.
Ja hän haisee kuin perscherian takapiha.
Hei, minun kaverini haisee hyvältä.
Anteeksi. Minä korjaan asian.
Ciccio, Guido.
Mitä teette?
- Luca! - Alberto!
Pikku pesu vain.
- Ei, ei, ei. - Se on kivaa.
Ei!
Hei! Ercole, basta!
Kappas vain, kuka saapui. Hyilia.
Noinko sinä harjoittelet kisaan?
Sinun kauhuhallintosi -
- loppuu ihan kohta. - "Loppuu ihan kohta."
Tarkoitatko, kuten vuosi sitten? Kun sinä luovutit kesken kisan?
Koska et voinut lakata yökkimästä?
En luovuttanut. Minut pakotettiin lopettamaan.
Minusta se on vielä pahempaa. Mene pois.
Pidän hauskaa uusien ystävieni kanssa.
He tulevat mukaani.
Hypätkää kyytiin. Tarvitsen painolastia.
Hyvä on. Perustakaa kerho. Luusereille!
Maggiore! Uusi havainto. Tällä kertaa satamassa.
Tiedän. Annamme pyyntipalkkion. Joku voittaa hyvät rahat.
Minä! Minä! Minä saan ne rahat!
Ciccio! Hae isäsi harppuuna!
Me pyydystämme sen merihirviön.
Tuo tollo pullistelee, koska voittaa aina kisan,
vaikka hän ei saisi enää osallistua, koska on liian vanha ja mäntti.
Meidän alakynnessä olevien pitää tukea toisiamme.
Missä kynnessä?
Alakynnessä. Koska me olemme erilaisia.
Meillä on oudot vaatteet tai ainakin hikisemmät.
Liikaa? Liikaa.
Tulitteko tänne kisan takia?
Siis Portorosso Cupin?
Oli kiva jutella.
Minun pitää viedä nämä. Elämä on yhtä treeniä.
Kysytään häneltä Portorosso Cupista.
Se kovaääninen ihminen sai sieltä Vespan.
Giulia!
Hei, Hyilia.
Giulia. Nimeni on Giulia.
Jos voittaa cupin, mitä saa?
Soldi. Palkintorahat.
Hyvä on.
- Ei, ei. Kysy lisää. - Mitä? Miksi?
- Kysy palkintorahoista. - Ei rahalla tee mitään.
- Ehkä siitä tulee Vespa. - Miten siitä tulisi...
- Kysy silti! - Hyvä on, hyvä on.
- Hei taas. - Ciao.
Voiko ne rahat vaihtaa johonkin muuhun?
- Kuten vaikka... - Tuohon.
Ei. Mutta tuon niillä voi saada.
Se on kaunis.
Me tarvitsemme tuon.
Hyvä. Me siis voitamme sen kisan.
Teidän pitää voittaa Ercole.
Sitten me voitamme Ercolen.
Ihanko totta? Tyyppi luulee voittavansa Ercolen.
Käykää ensin jonoon!
Se mäntti pilaa elämäni joka kesä.
Eli kukaan muu kuin minä ei päihitä häntä.
Toiseksi, se ei ole tavallinen kisa.
Se on eeppinen, rankka, perinteinen italialainen kolmiottelu.
Uinti, pyöräily ja pastansyönti.
Teitä pitäisi olla kolme.
Me pärjäämme kyllä. Kiitos, ihmistyttö.
Hei, hei. Odota, Alberto.
Liitytäänkö tytön tiimiin?
Minulla on parempi ajatus.
Hei, Hyi... tyttö!
Santa mozzarella.
Onneksi olkoon, liityt meidän tiimiin.
Minä kilpailen yksin.
Mutta mekin voimme olla alikynsiä.
Antaa olla, Luca. Hän haluaa hoitaa taas kaiken itse.
Ehkä hän ei tällä kertaa oksenna yhtä paljon.
Hetkinen.
Haluatteko minun tiimiini?
Näyttäkää taitonne.
No niin, hyppää satulaan.
Ei. Näytä sille, kuka on pomo.
Santa mozzarella. Katso eteenpäin.
Jos katsot alas, kaadut.
Tämähän onnistuu.
No, pääsemmekö tiimiin?
Osaatko väistellä esteitä?
Mitä jos joku mummo tulee eteesi?
Kestätkö passiivis-aggressiiviset loukkaukset?
"Nätti pyörä, ykkönen ja kakkonen."
"Se oli vitsi. Pyöräsi on ruma."
Ja viimeiseksi, kestätkö radan katalan vaikeat osuudet?
Silenzio, Bruno.
Seis. Entä sinä?
Kai sentään osaat uida?
Joo, olen hirvittävän huono uimari.
Sinä et osaa uida, sinä tuskin osaat ajaa pyörällä.
Mistä ihmeestä te olette kotoisin?
Emme paljasta salaisuuksiamme. Olemme karkureita.
Karkureitako? Enpä tiedä, ragazzi...
Ole kiltti.
Perhe aikoi lähettää minut johonkin kamalaan paikkaan.
Kauas kaikesta, mistä pidän.
Mutta jos me voitamme tämän kisan,
me voimme olla vapaat.
Minulla menee hyvin. Autan vain kaveria.
Anna minulle vielä yksi tilaisuus.
Ei.
Te haluatte voittaa kuten minäkin. Teillä on voitonnälkä.
Se on kaikkein tärkeintä.
Minulla todellakin on nälkä.
Perfetto! Sinä syöt, sinä ajat ja minä uin.
Alakynsi?
Alakynsi.
Nyt tarvitaan vain rahat osallistumismaksuun.
Isältäni.
Hyvä on. Minä hoidan puhumisen, te olette muina miehinä.
Isän kanssa ei sovi arkailla.
Hei, Papà! Toin pari kaveria syömään.
Riittääkö siitä neljälle?
Mikä mättää...
Mitä hän mahtaa noilla surmata?
Kaikkea, mikä ui.
Hai visto il giornale tänään?
Kuva on huijausta, papà.
Kaikki Portorossossa ovat uskovinaan merihirviöihin.
Mutta minä olen tosissani.
Se lipesi.
Ruoka on valmista.
Trenette al pesto.
Hyvä on.
Mistä te pojat olittekaan kotoisin?
He ovat luokkatovereita. Genovasta.
Luca ja...
- Alberto. - Alberto.
Ja mikä tuo teidät Portorossoon?
Kysytkin sopivasti.
He tulivat kisaan.
Kisaan?
Niin.
Kuulehan. Älä sitä sure.
"Älä sitä sure"?
Älä sitä sure.
Giulietta. Kuulehan.
En halua, että kilpailet taas. Petyt pahasti.
Papà, per favore, minulla on nyt tiimi.
Tarvitaan osallistumismaksu. Raha on tiukassa.
Teen tuplavuoroa pescheriassa. Teen mitä vain.
En voi myydä sellaista, mitä minulla ei ole.
Tarvitsen lisää kalaa verkkooni.
Anteeksi?
Me voisimme auttaa.
Tunnetteko kalat?
Mekö? Tunnemme paljon kaloja.
Onko tämä häviäjän ilme?
Haluatteko tehdä töitä? Saamanne pitää.
Ihanko totta?
Oi, grazie, papà.
Machiavelli! Älä yhtään...
Ei! Machiavelli!
Anteeksi tuo kissajuttu. En tiedä, mikä siihen meni.
Ei se mitään. Me tästä lähdetään...
Tarvitsetteko te yösijan?
Makea.
Hupsis. Anteeksi. Tämä on minun...
Sinun piilosi.
Niin. Minun piiloni.
Buonanotte, pojat.
Lipesin. Nähdään aamulla.
- Läheltä piti. - Niinpä.
Miten se isä oli niin iso?
Se mies takuulla listii otuksia.
Luulin monta kertaa, että olemme mennyttä.
Rauhoitu. Me osaamme tämän ihmishomman.
Niin. Olet oikeassa.
Näitkö minut pyörän selässä?
Giulia käski katsomaan ylös, ja yhtäkkiä minä vain ajoin.
Niinpä. Meidän Vespamme ovat vielä parempia kuin pyörät.
Kun me saamme ne, me lähdetään täältä.
Tuskin maltan odottaa.
Miksi äiti kertoi pojalle tästä verenhimoisten kahjojen kylästä?
En usko, että poika on täällä. Se ei ole hänen tapaistaan.
Ole nyt tarkkana. Maahirviöitä on kaikkialla.
- Daniela! Odota! - Ei! Tästä saat, maahirviö!
Minä tässä!
Säikytit suomut irti minusta!
Että sinä oletkin vahva!
Anteeksi, olen vähän hermona.
Ei. Se tuli tarpeeseen. Heräsin kunnolla.
Vautsi. Näytämme kamalilta.
Ällöttävää.
Tule. Etsitään poika.
Voi ei! Voi ei! Alberto, herää!
Mitä? Taivas on vuotanut!
Siellähän te olette.
Buongiorno.
No niin, ragazzi. Jos haluatte pääsymaksun, se on ansaittava.
- Giulietta, sinä viet tilaukset. - Selvä!
Olen jo menossa! Ciao!
Te tulette minun mukaani.
Minkä veitsen minä saan?
Et mitään.
Buongiorno, Massimo!
Pidähän silmällä, näkyykö niitä merihirviöitä.
Me luotamme sinuun.
Ei hätää, Tommaso. Olen tarkkana kuin porkkana.
Ne eivät pääse karkuun.
Tämä ei ole mikään huviretki.
Käykää hommiin.
Ei pelleillä siellä takana.
Merihirviö söi sen.
Mitä?
Ma, no. Synnyin tällaisena.
Mannaggia. Ei hääppöinen saalis.
Ehkä siksi, koska täällä kummittelee. Tämä on kalojen hautausmaa.
Me tiedämme, ettei se ole totta. Mutta kalat luulevat niin.
Tähän aikaan päivästä eniten kaloja on tuolla.
- Ciao, Giulia. - Ciao.
Uusi henkilökohtainen enkka!
Santo pecorino.
Kaverisi osaavat kalastaa.
Benissimo! Nyt ilmoittautumaan.
Hyvä on. Mitä seuraavaksi? Mieti, Daniela.
Sinä hoidat aina kaiken.
Nyt on minun vuoroni.
- Oletko varma? - Olen. Minä hoidan tämän.
Hei, nuori mies.
- Et sinä meitä petkuta. - Lorenzo.
Kuvittelitko tosiaan, että tämä onnistuisi?
- Renzo. - Luulitko, ettemme löytäisi sinua?
- No, arvaa mitä. - En usko, että...
On aika lähteä kotiin.
Olkoon tämä sinulle opetus!
Vauhtia! Juokse, ennen kuin pojan äiti ehtii tänne!
En taida osatakaan tätä.
Mutta minä osaan. Tunnen poikani, kun...
...näen hänet.
Voihan hai.
Grazie, papà! Tulkaa, pidetään kiirettä.
Selvä.
Hyvät portorossolaiset!
Minä tässä, Giorgio Giorgioni!
Merihirviöiden metsästäjä ja pidetty pastantoimittaja!
Merihirviöiden metsästäjä?
Tuo on vain signora Marsigliese.
Hän toimii kilpailun sponsorina.
Tässä menee ikuisuus.
Ligurian parasta pastaa kaikille passeliin hintaan.
Kerro jo ne säännöt!
Intoa riittää. Se on kiva nähdä.
Kuuluisan kisani voittaa joukkue,
joka ensimmäisenä uhmaa lahden vaarallisia vesiä,
ahmii yllätyskulhollisen herkullista pastaani -
ja pyöräilee Portorosso-vuoren huipulle ja takaisin!
Tuo kuulostaa aika vaikealta.
Niin. Vaikealta hävittäväksi. Me voitamme kisan.
Kiva itseluottamus. Mutta älä unohda, että meidän on voitettava...
Mestari saapuu.
Ciao, ciao!
Ercole.
Etkö sinä ole vähän liian vanha, Ercole?
Signora! Olen kuudentoista.
Sanoit samaa viime vuonna.
Mutta tänä vuonna se on totta.
Säästäkää rahanne, ragazzi.
Tänä vuonna Ercole tekee ennätyksen, ja se on kuudes putkeen.
Voi ei. Uskomatonta.
Hyilia, ovatko nämä kulkurit sinun tiimissäsi?
Älkää noteeratko häntä.
Se ei vain taida onnistua.
Uudet ystäväsi joutuvat maksamaan ulkopaikkakuntalaisten outousveron.
Hei! Ercole! Anna rahat takaisin!
Ercolea ei komennella.
Ensinnäkin hän on Portorosso cupin mestari.
Ja toiseksi, hän elää upeaa elämää kaikkien rakastamana.
Ei sinua rakasteta. Sinua pelätään.
Käsi ylös, jos rakastatte minua.
Näetkö? Kaikki. Jopa sinä.
Nyt riitti. No niin, Luca.
Hei, kulkurit tahtovat tapella.
- Alberto. - Silenzio, Bruno.
- Teemme tämän Vespan takia. - Älä.
Vespa?
Sinunlaisesi eivät aja Vespalla.
Ercole! Sinua vain pelottaa, että me teemme lopun -
- ilkeyden imperiumistasi. - "ilkeyden imperiumista."
Etkö keksi mitään uutta?
Kyllä. Tämä on uutta. Sinä näytät ihan...
- Monnilta. - Monnilta!
Nekin ovat pohjasakkaa, ja niillä on kaksi viiksikarvaa.
Olkaa hiljaa!
Kuule, piccoletto.
Syön sinunlaisiasi penskoja aamupalaksi.
Upotan ne cioccolataan ja...
Finiti!
Tässä. Tule mukaan kisaan.
Pidän huolen siitä, että tuhoan sinut.
Tästä tulee hyvä kisa, vai mitä?
Anteeksi, ei nimmareita tänään.
Kädet alas.
Luca! Bravo, se onnistui!
Giulia Marcovaldo.
Ciao, Giulia. Yhden tiimi?
Ei tänään.
- Luca Paguro. - Alberto Scorfano.
Hyvä on, ragazzi, meillä on viikko aikaa harjoitella.
Tämän minä osaan.
Hei, mitä?
Kisassa on joka vuosi eri pastaa. Sinun pitää harjoitella kaikkia.
Se voi olla cannelloni, penne, fusilli, trofie tai lasagne.
Ja sinun täytyy käyttää forchettaa. Se on sääntö.
Säännöt ovat säännöllisille.
Voihan karppi. Ei. En jaksa.
Tiedetään.
Ja muista, piccoletto...
Forza, Luca. Älä anna tuon häiritä. Sinä pystyt tähän.
Selvä. Silenzio, Bruno. Nyt mennään!
En osaa!
Ihmiset kai uivat tuolla tavoin?
Tosi noloa.
Näkyykö merihirviöitä?
Ei. Mutta syöttejä näkyy.
Voi ei. Se on Ercole! Menkää, menkää!
- Luca! Vauhtia! - Miksi emme liiku?
Ercole?
- Guido! - Minä liukastuin.
Ciccio, läimäytä häntä.
Uudestaan. Tosissasi.
Minne se toinen katosi?
Ercole!
Giulia! Tämä on villaa! Tämä ei saa kastua!
Ciccio, kuivaa tämä. Subito!
Luca? Alberto?
Oletteko te kunnossa?
Olemme. Ihan kunnossa.
Eiköhän tämä riitä tälle päivälle.
- Joo. Samaa mieltä. - Jep.
Ciccio! Moottori! He pääsevät karkuun!
Guido, läimäytä Cicciota.
Kunnolla!
Potkaise.
Sain ajatuksen.
Kulta?
Hei, pojat! Saanko minäkin pelata? Anteeksi. En ole tottunut jalkoihin.
Selvä.
Ota pallo!
Tulkaa hakemaan!
Ei meidän poika, ei meidän.
Tuota ei Bianca Branzino osaa!
Hyvää työtä, tiimi. Olette ansainneet pastanne.
Saanko syödä käsin?
Missä se poika voi olla?
Ainakin sinä voitit. Luullakseni.
Niin taisin voittaa.
Mennään. Jatketaan etsimistä.
Alberto? Taisin nähdä vanhempani.
Et. Minähän sanoin, etteivät he tule tänne.
Mutta entä jos tulivat? Minut lähetetään syvyyksiin.
Kuule, rauhoitu. Ei niin käy.
Hyvä on, pojat. Tänään meni hyvin, mutta jutellaan tekniikasta.
Hei, ragazzi! Tarvitsen apua verkkojen selvittämisessä.
Sinä. Se iso ja vahva.
Tulen ihan kohta.
Hei, me voitamme.
Ja te saatte Vespanne.
Miksi halusittekaan Vespan?
Koska se olisi mahtavaa.
Minä ja Alberto ajaisimme joka päivä uuteen paikkaan.
Ja joka yö me nukkuisimme kalojen alla.
Kalojenko? Kiva.
Entä sinä? Mitä sinä teet, kun voitat?
Nousen kaikkien eteen ja sanon: "Minähän sanoin voittavani!"
Niin.
Ja mitä sitten?
Siinä kaikki.
Asun lukukausien ajan äitini luona Genovassa.
Ja joka kesä tulen tänne,
ja kaikki pitävät minua outona penskana,
joka ei kuulu tänne.
Taidan tietää, miltä sinusta tuntuu.
Niin. Siksi meidän on voitettava.
Kaupunki hurraa meille.
Ercolen elämä on pilalla!
Anteeksi? Oliko se liikaa?
Äiti sanoo, että joskus innostun liikaa.
Et minun mielestäni.
Tiedät kai, etteivät nuo ole kaloja?
Tietenkin ovat. Alberto kertoi kaiken niistä.
Tule mukaan.
Tämä on kaukoputki.
Vanha Bernardi antaa minun käyttää tätä.
Se tuo kaukana olevat kohteet lähelle. Katso.
Näkyykö kaloja?
Mitä nuo sitten ovat?
Tähtiä. Ne ovat kuin aurinko.
Isoja, roihuavia tulipalloja!
Alberto siis oli väärässä.
Ja planeetat kiertävät tähtiä.
Katso.
Tuo on Saturno. Siitä pidän eniten.
Se on kaikkein kevyin planeetta.
Jos olisi meri, johon se mahtuisi, se kelluisi siinä.
Vautsi!
Ala tulla, Luca!
- Näinkö koneet lentävät? - Sì.
- Ja isot kylät ovat kaupunkeja? - Sì.
Isommat kuin Portorosso?
Kuin Genova! Se on 20 kertaa isompi.
Ja me olemme pyöreällä kivellä, joka kelluu tähtien kanssa -
aurinkokunnassa?
Eikö olekin upeaa?
Onko aurinkokunnan takana jotain?
Galaksi täynnä aurinkokuntia.
- Ja sitten? - Maailmankaikkeus täynnä galakseja!
Ja sitten?
Ja sitten...
En tiedä.
Mutta ensi vuoden tähtitieteessä aion käyttää koulun kaukoputkea.
Ehkä se selviää.
Se on iso. Voisinpa näyttää sen sinulle.
Lupaa, että kerrot minulle kaiken, mitä näet!
Anteeksi. Oliko se liikaa?
Ei koskaan.
Hei, Luca. Olen etsinyt sinua joka paikasta.
- Anteeksi. - Tule nyt. Mennään.
Voisinko lainata tätä? Vain huomiseen.
Saat sen omaksi.
Maailmankaikkeus on kirjaimellisesti sinun!
Vautsi. Kiitos.
Luca!
Hyvä on.
Minne me menemme?
Tule. Näytän sinulle jotain.
Tätä sinä et usko. Nuo eivät ole kaloja.
- Mitä? - Niin.
Giulia selitti sen.
Ne ovat tulia. Mutta miljoona kertaa suurempia.
Eiväthän ole.
Pian sinä olet meidän, ihana Vespa.
Katso.
Mietin kaikkea, mitä me tarvitsemme.
Lisäsin myös liekit.
Tuo on tosi hieno!
Ja otetaan myös kaukoputki.
Joo! Se salamoi!
Ei, ei, ei.
Sen läpi katsotaan.
Giulia sanoi, että hänen koulussaan on vieläkin isompi.
Hei. Lähdetäänkö käymään siellä?
Minkä ihmeen takia?
Se kuulostaa kiinnostavalta.
Me hankimme Vespan, jotta voimme elää omillamme.
Emme tarvitse koulua. Emme tarvitse ketään.
Emmekö voisi kokeilla sitä?
Edes pari päivää?
Merihirviöt eivät käy koulua.
Miten sinun käy, kun he näkevät kalanaamasi?
Hei, keitä siellä onkaan?
Ettekä pääse piiloon Giulian selän taakse.
- Tule. Mennään. - Ei.
Teissä on jotain omituista.
Hajun lisäksi.
Te salaatte jotain.
Senkö, että olemme teitä älykkäämpiä?
Emme me sitä salaa.
Se on ilmiselvää.
Minua pidetään mukavana poikana. Vitsailen kaiken aikaa.
Mutta oikeastaan en ole.
- Seis! - Odota vuoroasi, piccoletto.
Tehdään tämä hyvin selväksi.
Tämä on minun kaupunkini, numero yksi.
Ja numero kaksi, en halua teitä tänne.
Käskin sinun lopettaa!
Laske se alas, piccoletto. Satutat itseäsi.
Päästäkää hänet!
Menkää. Nyt. Ennen kuin muutan mieleni.
Teitä ei haluta tänne, idioti! Juoskaa!
Miksi suututit hänet? Olisimme vain lähteneet.
Ei, ei. Kaikki on hyvin.
Minulla oli homma hanskassa.
Sinun pitää vain ottaa minusta mallia. Muistatko?
Herätys!
Anna mennä! Vauhtia, Alberto! Syö!
Ei.
Merihirviö!
Ugo?
Herätys!
Enää kaksi päivää kisaan.
Espresso.
Hyvä, Luca!
Vauhtia!
Älkää hurratko hänelle!
Tämä on hauskaa!
Hei!
Aivan mahtavaa!
Voi juku!
En tiedä, Lorenzo. Olinko liian ankara pojalle?
Et. Yritit vain pitää hänet turvassa.
Tämä on minun syytäni.
En antanut pojalle tarpeeksi huomiota.
Mutta minä yritin lähettää hänet pois.
En ikipäivänä olisi uskonut, että hän tekisi näin.
- Ihan kuin en edes tuntisi... - Hyvin menee, Luca!
...omaa poikaani.
Polje, polje!
- Luca! - Luca!
Pysähdy!
Luca!
Minne me menemme?
Oikotielle.
Ylämäki. Vaikeaa maastoa. Kiva.
Mikset sinä treenaa?
Treenaan koko ajan.
Bravo, Luca. Tämä on paras aikasi.
Katsokaa.
Tuo juna menee Genovaan.
Meneekö se sinun kouluusi?
Menee.
Mietin sitä, onko koulu avoin kaikille?
Se maksaa jonkin verran, mutta on kai.
Kiva. Kiitos, Giulia,
että näytit meille tylsän jutun, joka vie kauheaan paikkaan.
Voimmeko nyt keskittyä asiaan?
Jos häviämme kisan, emme pääse minnekään.
Santa mozzarella. Alamäki.
Se näyttää pelottavalta. Mutta se, mitä kannattaa...
Lakkaa komentelemasta häntä.
Mikä sinua vaivaa?
Olen hänen ystävänsä. Tiedän, mitä hän tarvitsee.
Niinkö? No, mitä muka?
Minut. Me vain ajamme, kuten ajoimme saarella. Yhdessä.
Ei!
Alberto, pysähdy!
Tuo on Brunon puhetta!
Ei! Se olin minä!
- Seis, Alberto. - Päästä irti!
Varo!
Porca paletta, mikä tuo oli?
Ei nyt, Ciccio. Vahtikaa vettä!
- Vipinää, vipinää! - Okei.
Voi ei. Luca! Alberto!
Hän näkee meidät. Mennään!
Yritin vain näyttää, miten se tehdään oikein.
Et osaa tehdä sitä oikein!
Toin meidät alas sieltä.
Sinä törmäsit! Mereen!
Kaikki on hyvin.
Mikään ei ole hyvin! Vanhempani näkivät minut!
Eivät vanhempasi ole täällä.
Et tiedä, mistä puhut.
Tämä paikka sekoittaa pääsi.
Meidän pitää vain voittaa se Vespa ja häipyä täältä.
Ei se muuta mitään.
En halua...
Haluan kouluun.
Taasko se? Emme me voi käydä koulua.
Sinua vain pelottaa, että et osaa.
Ei minua pelota. Sinähän tässä pelkäät.
Ole vaiti!
Mitä tapahtuu, kun hän näkee sinut? Tai kun joku näkee?
Mene pois!
Te olette hengissä!
Hei. Ette saa enää koskaan lainata pyörääni.
Harjoittele syömistä, iso poika.
Mitä tapahtuu?
Ei mitään. Jatketaan harjoittelua.
Itse asiassa meillä on kysyttävää.
Voisimmeko tulla sinun kouluusi?
Santo pecorino! Maailman paras ajatus!
Kyllä! Totta kai!
Giulia, pääseekö siihen kouluun kuka vain?
Mitä jos joku ei olisikaan ihminen?
Alberto.
Entä jos joku on vaikka merihirviö?
Merihirviö?
Tuskin se koulu hyväksyisi merihirviötä?
Outo vitsi, Alberto.
Vaikeahan sitä on kuvitella.
- Minä voin näyttää! - Ei!
- Tulkaa. - Odota!
Ei meillä ole aikaa pelleilyyn.
Apua!
Älä satuta meitä!
- Niin. Tiesin, että tämä... - Merihirviö!
Kuulitteko tuon? Tänne päin.
Luca?
Pysy loitolla!
Merihirviö! Se on tuolla!
Ragazzi! Nyt!
Ei!
Idioti, päästit sen karkuun!
Veneelle! Me saamme saaliiksi merihirviön!
Siinähän te olette. Tein lempiruokaanne,
trenette al pesto.
Missä Alberto on?
Hän lähti, signor Marcovaldo.
Tiedättekö, minne?
Emme. Mutta hän ei halua, että kukaan etsii häntä.
Ehkä ei. Mutta kaiken varalta.
Selvä.
Me kaksi voimme silti kilpailla.
Sinä uit ja syöt, osaat molemmat.
- Luca, minä... - Ja minä pyöräilen.
Onhan se sallittua?
- Luca. Luca? Luca! - Kyllä se onnistuu. Me pärjäämme.
Nukkua kalojen alla. Nyt käsitän.
Voin selittää.
Ja kaikista maailman paikoista te merihirviöt tulitte Portorossoon.
Näittekö te, mikä paikka tämä on?
Isäni metsästää merihirviöitä.
Sinun pitää lähteä täältä.
Luulin, että me olimme alakynsitiimi.
Luuletko, että haluan sinun lähtevän?
Tämä on ollut onnellisinta...
Tämä ei ole sen arvoista.
Sinä et ymmärrä.
En ymmärräkään.
Vaarannatko henkesi Vespan takia?
Vanhemmat olivat lähettämässä minut pois.
Siksi teimme tämän kaiken.
Mutta se on nyt ohi.
Hyvästi, Giulia.
Anteeksi.
Alberto?
Mitä sinä täällä teet?
Anna anteeksi.
Minun ei olisi pitänyt tehdä niin. Kunpa voisin perua sen.
Ihan sama. Olet pahoillasi. Nyt voit häipyä.
Alberto?
Mitä nuo merkinnät ovat?
Kerro, mitä ne tarkoittavat.
Aloitin, kun isäni lähti.
Asuitko täällä yksin noin monta päivää?
Lakkasin jossain vaiheessa laskemasta.
Isä sanoi, että pärjäisin jo itsekseni.
Minä ajattelin, että...
...ehkä hän muuttaisi mielensä.
Itse asiassa ymmärrän.
Hän pärjää paremmin ilman minua.
Ja sinä myös.
Tuo ei ole totta.
On se.
Et ole niin kuin minä. Sinä olet kunnon poika.
Ja minä olen se, joka pilaa kaiken.
Silenzio, Bruno. Se on vain tyhmä ääni päässäsi.
Opetit sen minulle.
Ja Vespan saaminen? Nähdä maailmaa...
Anna olla! Okei?
Meidän ei olisi pitänyt ikinä ystävystyä.
Älä sano noin.
- Alberto? - Häivy täältä!
En käske kahta kertaa.
Hyvä on. Minä lähden.
Lähden voittamaan kilpailun.
- Mitä? - Niin.
Niin! Ja sitten Vespa on meidän!
Ja me ajamme pois yhdessä!
Tuo on hullua.
Ehkä minä olen hullu.
Anna mennä, painovoima!
Luca!
Mitä sinä teet?
Kaikki on hyvin. Palaan huomenna.
Minä korjaan tämän asian!
Haluatko hajottaa tiimisi?
Kyllä. Jos se käy.
Luca? Mitä teet täällä?
Ei hätää. Kilpailen yksin.
Jos niin haluat, mutta en suosittele sitä.
Kiitos!
Mutta miten sinä...
Siis miten käy, kun...
Sinä et osaa uida!
Yksinkö taas?
Vapaaehtoiset, olette myöhässä.
Yksi muki kullekin lapselle.
- Niin. Yksi per lapsi. - Kyllä.
- Asia selvä. - Tässä.
Sillä kun Giulia...
HYVÄ GIULIA
Ciccio, odota. Olio d'oliva.
Hän leikkaa vettä kuin veitsi.
Öljytty veitsi.
Nyt minua naurattaa.
Edes kamalat ystäväsi eivät halua olla kanssasi.
Luca! Tuo on surkea idea!
Hei, kulkuri!
Eikö sinulla ole varaa kunnon uimapukuun?
Signore e signori, Portorosso Cup käynnistyy kohta!
Viime päivinä on tehty pari havaintoa, mutta pelko pois!
Jos yksikään merihirviö ilmestyy, olemme valmiina.
Uimarit, paikoillenne!
Mitä?
Ui, Ciccio! Anna mennä!
Ui!
Trenetteä!
No niin!
Kiitos.
Älä minua kiittele.
Älä itke, vaan läppää Guidoa! Imbecille!
Andiamo! Mene, mene!
Finito!
Per mille cavoli, Guido! Vauhtia!
Syö, idiota! Più veloce!
Hei, ei noin saa tehdä.
Hän on valmis.
Valmis!
Hänen on pakko tulla kohta.
Janottaako? Saako olla vettä?
- Älä! - Ei taas!
Siinä hän on! Siinä hän on! Luca, pysähdy!
Anteeksi, äiti! Anteeksi, isä! Minun pitää hoitaa tämä!
Tule tänne heti!
Oho. Onpa hän nopea.
Mitä?
Hupsis! Scusa.
Otan hänet kiinni alamäessä!
Hyilia, et ole koskaan päässyt alamäkeen!
Mitä?
Impossibile! Hän huijaa! Arbitro! Arbitro!
Ei, ei!
Ei nyt! Lopu, lopu!
Olen tosi lähellä!
Luca!
Pysy siellä!
Alberto.
Tulen auttamaan!
Mikä hätänä, piccoletto?
Pelkäätkö pientä sadetta?
Hei!
Viimeisen kerran, te kaksi ette kuulu tänne.
Häipykää minun kaupungistani!
Merihirviö! Tuolla!
Ciccio! Harppuunani! Veloce!
Alberto...
Ei, seis! Pysy siellä.
Sinulla on kaikki hyvin.
Alberto, odota!
Ei!
Mitä?
Sinä tosiaan olet kahjo!
Opin sinulta.
Äkkiä veteen!
Ei! Ciccio!
Tässä se on.
Hei. Anteeksi.
Pois tieltä! Via, via!
Luca!
Anteeksi!
- Voi ei. Luca! - Poika!
Teidän olisi pitänyt häipyä, kun sanoin.
Nyt listitään merihirviöitä!
Hyvästi, ilkeyden imperiumi!
Ei!
Giulia!
Mostri marini! Anna se tänne!
Giulia. Oletko kunnossa?
Olen. Kaikki hyvin.
Kiitos.
Giulietta?
Papà! Minä...
- Kappas vain! - Te ette pääse minnekään.
Minä näin ne ensin! Palkkio on minun!
Emme me pelkää sinua.
Ette, mutta me pelkäämme teitä.
Kaikki kammoavat ja inhoavat teitä,
koska te olette hirviöitä.
Seis! Eivät he ole hirviöitä!
Niinkö? Mitä ne sitten ovat?
Minä tiedän.
He ovat Luca ja Alberto.
Ja...
He voittivat kisan.
- Luca? - Päästäkää läpi!
- Mitä? - Ihanko totta?
Eivät he voi olla voittajia. Eivät he ole edes ihmisiä!
Signora Marsigliese?
Teknisesti ja laillisesti...
Kyllä, he voittivat.
Voitimmeko me?
Mitä siitä, vaikka voittivat? He ovat merihirviöitä!
Mitä? Älkää nyt. Hei!
Ciccio! Guido! Toinen harppuuna.
Idioti! Olkaa hyödyksi edes kerran elämässänne.
- Guido. - Ciccio.
Hupsis.
Ei, piccolino.
Nyt loppui kauhun valtakausi! Se on viimeinkin ohi!
- Luca! - Luca!
Me olimme todella huolissamme!
- Et saa koskaan tehdä näin! - Anteeksi.
Ja panit pyrstön heilumaan ja annoit ihmisille huutia!
Olen tosi ylpeä sinusta ja tosi vihainen sinulle!
Rakastan sinua, äiti.
Poika.
Signore e signori.
Tämän vuoden Portorosso Cupin voittaja...
Alakynsi.
Jee!
- Uskomatonta! - Me voitimme!
Jes! Alakynsi!
- Anna se tänne. - Tässä.
Me onnistuimme!
He voittivat!
Tässä tulee maailman hienoin Vespa!
Täydellistä.
Äiti! Mitä sinä täällä teet?
Käyn täällä harva se viikonloppu.
Ette saa minua kiinni!
Eläköön Alakynsi!
Poika teki tänään jotain mahtavaa.
Mutta hän ei voi jäädä tänne.
Eihän?
On ihmisiä, jotka eivät koskaan hyväksy häntä.
Mutta toiset hyväksyvät.
Hän osaa löytää ne oikeat.
Minne lähdette ensin?
Jäämme vähäksi aikaa tänne.
Tämä pitää saada kuntoon ennen kuin kierrämme maailman.
Hyvä on. Muistakaa pakata.
Santo gorgonzola! Minun pitää pakata! Kouluun!
Aivan, kouluun. Opit siellä paljon.
Voin jättää sinulle kirjoja.
Voitko?
Tule, Alberto!
- Onko sinulla eväät junaan? - Sì.
Villapusero? Jos tulee vilu?
Miljoonannen kerran, sì.
Minäkin rakastan sinua, papà.
Santa mozzarella, me teimme sen.
Niin, Giulia. En malta odottaa seuraavaa kilpailua.
Tai voisimme vain pitää hauskaa.
Ciao, Giulia.
Mennään korjaamaan Vespa.
Niin, siitä...
Hassu juttu. Minä taisin myydä sen.
Luca?
Äiti? Mitä te täällä teette?
Jos lupaat kirjoittaa meille joka päivä -
ja pitää itsesi turvassa, ja tarkoitan sitä,
niin saat mennä kouluun.
Saanko?
Kaikki on järjestetty. Asut Giulian ja hänen äitinsä luona.
Ystäväsi puhui heidät ympäri.
Se ei ollut helppoa.
Lupaatko sinä?
Kyllä! Kyllä, minä lupaan!
Kiitos.
Muista, että voit aina palata kotiin.
Hei. Katso minua silmiin.
Tiedäthän, että rakastan sinua?
Tiedän.
Mennään, Alberto. Juna lähtee.
Missä sinun tavarasi ovat?
Niin, tuota...
Kai sinäkin tulet?
Tulisin, mutta Massimo pyysi jäämään.
Muuttamaan niille. Ja minä ajattelin,
että hän tarvitsee minua. Tiedätkö?
En pärjää ilman sinua.
Mutta minä olen sinun mukanasi.
Kun ensi kerran hyppäät kalliolta -
tai käsket Brunoa olemaan hiljaa,
se olen minä.
Mistä minä tiedän, että sinä pärjäät?
Sinä autoit minut pois saarelta.
Kaikki on hyvin.
Mitä tuo oikeasti tarkoittaa?
Ei aavistustakaan. Ota sinä selvää siitä.
Hyvä, Luca!
Hyvä!
(LOPPU)
ALBERTO SURACELLE, PATTY ANN BUCHHOLZ WILLRETTILLE (1974 - 2020) -
JA YSTÄVILLE, JOTKA VETIVÄT MEIDÄT SYVYYKSISTÄ JA AUTTOIVAT ETEENPÄIN.
Tekstitys: Tarja Forss
Jotkut pitävät minua mielipuolena, kun majailen syvyyksissä.
Minusta he itse ovat mielipuolia. En minä, vaan he.
Tämä on hyvää, yksinkertaista elämää.
Kaukana kaikesta hyörinnästä ja pyörinnästä. Siitä, mitä ei halua.
Valaanpaloja.
Teille tulee kivaa.
Pääsette kuuntelemaan minua. Voin puhua keskeytyksettä -
joskus vaikka 12 tuntia.
Ja sinä pääset kuuntelemaan, sinä onnekas.
Hyvä homma.