Tommaso, behøver vi fiske nær øen?
Du bekymrer dig for meget. - Hvad hvis de gamle historier passer?
Tror du virkelig på havuhyrer, Giacomo?
Der er blevet set for mange sære ting her. - Det er bare historier.
Historier, som skal holde os væk fra et godt fiskested.
Men, Tommaso ... - Det skal nok gå.
Det var bedre.
Hvad er det?
Du ramte ikke. Lad os komme væk, inden den kommer igen.
Jeg sagde jo, at de fandtes.
Sikke et uhyre! Skrækkeligt!
Fisken er sluppet ud af laden! Nej, nej, nej!
Mor slår mig ihjel! Caterina!
Vent!
Godmorgen, hr. Branzino. Og undskyld.
Hvordan går det med fru Branzino? - Hej, Luca.
Undskyld, frue, har De ...? - Ja.
Giuseppe, kom tilbage! Vil du stikke af ligesom din kammerat Enrico?
For han er altså enten død eller ...
... derude et sted. Hvor han ser sig om i verden.
Men han er nok død.
Okay, så er I samlet igen. Mona Lisa, hvorfor smiler du?
Er der flere derinde?
Giuseppe. Hvad har vi lige snakket om?
Åh, Giuseppe.
Okay, lad os komme af sted.
Halløj. - Godmorgen.
Hej, fru Aragosta. - Hej, Luca.
Godmorgen. - Godmorgen.
Okay. Der er fri bane.
Sig til, hvis I har brug for noget.
Har I det? Nej? Okay.
Giuseppe ...
Landuhyrer! Gem jer under klippestenen!
Luca! Der er frokost!
Jeg kommer!
Kom. Vi skal hjem.
Det var sent. Var der en båd?
Skjulte du dig? Hvis de så meget som ser et glimt af dig ...
Tror du, de kommer for at få nye venner eller slå en sludder af?
De er her for at myrde løs.
Det skal du vide. Da jeg var barn, gik der ugevis mellem, at vi så en båd.
Og de havde ikke motorer. Bare et svedende landuhyre med en paddel.
Hej, bedstemor. - Hej, Boble.
Hej, far. - Luca. Se. Pinchy-pessa skifter ham.
Det er storslået.
Det er sandelig en præmiekrabbe. - Flot.
Se hende ikke i øjnene. - Undskyld.
Og ikke undskylde. Hun kan mærke svaghed.
Kom og spis, Luca. Vi skal bare slå Branzinoerne til dette års krabbeshow.
Alle synes, Bianca Branzino er så sej med sine præmiekrabbber -
- og sin fantastiske delfin-imitation. Gider du lige? Det kan enhver.
Ikke? - Og hvorfor lyder delfiner sådan?
Hvorfor taler de ikke bare? - Luca. Hvad tænker du på?
Jeg tænkte bare over ... Hvor kommer både fra?
Landuhyrebyen. Lige over overfladen. Jeg vandt i kortspil over en fyr der engang.
Mor! Hvad laver du? - Han er gammel nok til at høre om det.
Har du været oppe på overfladen og skifte ham?
Nej! Slut. Ikke mere!
Jeg var bare nysgerrig. - Nysgerrighed dræbte smedens fisk.
Vi hverken taler om, tænker på, funderer over eller nærmer os overfladen. Okay?
Ja, mor.
Her. Og så til arbejdet.
Hey.
Kig mig i øjnene.
Du ved godt, at jeg elsker dig, ikke? - Jo, det ved jeg godt.
Vi er lidt bekymrede for ham, ikke? - Nej tak. Jeg er mæt.
Bøh.
Det er okay. Jeg er ikke et menneske.
Gudskelov. - Her. Hold den her.
Bor du heromkring? - Hernede? Nej, jeg henter bare mine ting.
Vent, det er min.
Du glemte din harpun, og ... - Nå ja. Tak.
Hvad? Hvad laver du?
Nej, nej! Åh nej!
Hjælp! - Er det din første gang?
Selvfølgelig. Jeg er en god dreng.
Slap af. Træk vejret.
Nå, er det ikke fedt?
Nej, det er slemt, og jeg må ikke være heroppe. Hav en god dag.
Tak.
Hav en god dag. Igen.
Bedstemor. Var du virkelig oppe ...?
Okay, alle sammen. Det her er Smuca.
Han bestemmer. Er I med?
Wow. Det var svært at se på.
Her. Kom.
Det føles, som om den stadig er der.
Det kaldes fantomhale. Du vænner dig til det.
Nå ja. Gang. Bare rolig. Du er heldig. Jeg opfandt det nærmest.
Begynd med at stable dig selv op. Ligesom en dynge sten.
Flot. Eller okay i hvert fald.
At gå er ligesom at svømme. Men uden finner. Eller en hale.
Og der er heller ikke noget vand. Ellers er det præcis det samme. Prøv.
Ikke sådan. Prøv igen.
Prøv at føre an med hovedet. Nej, læg maven i det.
Det der er bare at ligge ned. Prøv det her.
Tag et skridt uden at tænke over det. Nej nej. Du skal ikke tænke over det.
Jeg ved ikke, hvordan man gør det. - Okay, okay. Se her.
Peg fødderne i den retning, du vil gå, og så griber du dig selv, før du falder.
Ja, sådan der.
Flot. Flot. Ja. Ja. - Jeg er ved at lære det!
Ikke dårligt, knægt. Alberto Scorfano. - Luca Paguro.
Det er noget, mennesker gør. Jeg ved alt om det.
Hvad betyder det?
Det, du lige sagde. - Kom. Jeg viser dig nogle flere ting.
Milde perlemor!
Bor du her? - Ja. Sammen med min far.
Han er her ikke så tit, så jeg gør, som jeg vil.
Er det ikke farligt? - Jo, det er så fedt. Overfladen styrer!
Hvad er ellers godt? - Luft!
Tyngdekraft. Også kendt som "at falde"!
Himlen. Skyer. Solen.
Ikke kigge direkte på den. Det er gas. Bare stir løs.
Og så er der mennesketingene.
Som du kan se, har jeg samlet på dem længe, -
- så spørg mig om hvad som helst.
Ja. Det er Den Magiske Syngedamemaskine. Den er desværre kaput.
Wow, du afkaputterede den!
Vespa betyder frihed
Hvad er det? - Bare menneskehedens største opfindelse.
Vespaen.
Man sætter sig bare på den, og så fører den en, hvorhen man vil. I hele verden!
"Vespa betyder frihed".
Cool, ikke?
Ja.
Vil du lave en? Du har vist alle delene.
Jeg har delene. Ja, jeg vil lave en. Vil du hjælpe mig?
Mig? Ja! Vent, det kan jeg ikke.
Jeg skal hjem. - Lige nu?
Ja. Hvis mine forældre fandt ud af, at jeg er heroppe ...
Det ville være slemt. Så tak, men ...
Farvel. For evigt.
en time senere ...
Okay, men nu må jeg altså gå. - Okay. Hej.
femogfyrre minutter senere ...
Seriøst, nu må jeg af sted. Lige nu. - Okay, vi ses.
to timer senere ...
Den er endnu federe end den på billedet. - Ja, det er den.
Jeg er nødt til at smutte. - Vi ses i morgen.
Luca! Hvor har du været?
Ikke sige "på overfladen".
På overfladen. - Hvad sagde du lige?
Hvad er der galt med din fod?
Luca.
Jeg ... - Vil du sige, hvor du har været?
Det er min skyld. Jeg bad ham lede efter søagurker.
Nemlig. Undskyld, jeg ikke fandt nogen. - Hans liv er vigtigere end dine snacks.
Tak.
Hvordan fik du den herned? - Jeg kørte på den.
Det gjorde jeg ikke. Jeg skubbede den ud ad vinduet.
Det tog lidt tid at samle den igen, men den er okay.
Er du klar til at køre på den?
Tak, men nej tak.
Jeg tror bare, at jeg måske dør af det. - Okay, så kører jeg. Hold rampen.
Måske skulle vi sove på det. - Du må ikke røre på dig!
Jeg kan ikke. Jeg er mere til teori ... - Tag mig, tyngdekraft!
Det her er normalt! Koncentrér dig!
Ikke røre dig!
Han er død. Jeg har slået ham ihjel.
Vent. Var det fedt? - Så du, hvor højt jeg fløj?
Godt rampearbejde. Kom. Lad os bygge en til.
Kom nu, Luca!
Hvad er der i vejen med dig, stupido?
Vi skal køre sammen. Hvis du ikke sidder bagpå og holder fast foran, -
- så falder den fra hinanden.
Hvem holder så rampen? - Skildpadden. Kom. Han er hurtig.
Okay, så er det nu.
Kommer du? - Niks. Det går ikke. Aldrig i livet.
Jeg ved, hvad der er galt. Du har en Bruno i hovedet.
En Bruno? - Ja. Jeg har også en.
"Alberto, det kan du ikke." "Alberto, du dør af det." "Alberto, spis det ikke."
Luca, det er helt enkelt. Lyt ikke til dumme Bruno.
Hvorfor hedder han Bruno? - Du kan kalde ham, hvad du vil.
Du skal få ham til at klappe i. Sig: "Silenzio, Bruno."
"Silenzio, Bruno." - Højere. "Silenzio, Bruno!"
"Silenzio, Bruno!" - "Silenzio, Bruno!"
Kan du stadig høre ham? - Nej. Kun dig.
Godt. Så hold fast.
Silenzio, Bruno. Silenzio, Bruno. Silenzio, Bruno!
Sådan! - Ja! Vi er i live! Det er ufatteligt!
Tag den, Bruno. - Ja!
Hvad er det for nogle små lys?
Ansjoser. De sover deroppe.
Virkelig? - Ja.
Og den store fisk beskytter dem. Jeg har engang rørt den.
Den føltes som en fisk. - Wow. Dit liv er meget coolere end mit.
Jeg kommer ingen vegne. Jeg drømmer bare om det.
Du kom da herop. - Takket være dig.
Ellers ville jeg aldrig have set det her.
Har du været inde i menneskebyen? - Ja! Nej.
Men min far har fortalt mig om den, så jeg ved alt om den.
Din far lyder så cool. Du er heldig, at han lader dig bestemme selv.
Ja, klart.
Kan du huske, da vi nær ramte den klippe?
Og vi fløj gennem luften, og jeg sagde "ja!" og du sagde "nej!"
Ville det ikke være fedt at have en rigtig Vespa?
Jo, sikke en drøm.
Ja.
Se, Luca!
Vilde Vespaer!
Overtag styringen, Luca!
Sådan, mand!
Kom. Kør hurtigere!
Jeg gør det, Alberto! Jeg gør det!
Alberto?
Åh nej! Jeg faldt i søvn! - Hvad?
Daniela, skal vi virkelig gøre det her? - Gøre hvad?
Min dreng, du har skabt problemer for dig selv. Du skal love os, -
- at du aldrig sniger dig op på overfladen igen.
Jeg er ked af det, men der er faktisk ikke så farligt deroppe.
Måske skulle jeg vise jer det. - Vores søn har et dødsønske.
Men, mor, vi passer altid godt på. - "Vi"?
Mig og min ven, Alberto. Men det er okay. Han er en af os.
Ja, det er det dårlige selskab. Godt, I tilkaldte mig.
Luca, det her er min bror, din onkel Ugo.
Tak, fordi du kom så langt med så kort varsel.
Ingen årsag. Hej, Luca. Det er rart at ...
Luca, du skal slå på hans hjerte. Ja. Den røde ting der. Slå på det.
Hårdere!
Tak for det. Der er for meget ilt heroppe. Ikke ligesom i dybet. Det finder du ud af.
Hvad? - Der er intet sollys, men intet at se.
Eller at gøre. Det er bare dig og dine tanker, -
- og alle de hvalådsler, du kan æde.
Små stykker af det flyder ind i din mund. Man kan ikke forhindre det.
Man kan ikke se dem. Så hvis du ... Munden er åben, og hvalådselstykker ryger ind.
Ja. Godt. Det kan jeg anbefale.
Kom. Der er ingen tid at spilde. - Mor, hvad er det, han siger?
Du skal være hos onkel Ugo resten af årstiden.
Nej, det kan jeg ikke! - To årstider! Skal det være tre?
Hvorfor gør du det her? - Verden er farlig, Luca.
Skal jeg sende dig ned på havbunden for at beskytte dig, må det være sådan.
Du ved ikke, hvordan der er deroppe. - Jeg ved, hvad der er bedst for dig.
Beslutningen er truffet.
Se mig i øjnene. Du ved godt, at jeg elsker dig, ikke?
De sender mig i dybet for at bo hos min sære, gennemsigtige onkel.
Hvad skal jeg gøre? - Blive her?
Her? Så vil de lede efter mig. - Måske.
Men vil de lede efter dig derovre? - Niks. Det er sindssygt.
Der må være fyldt med Vespaer derovre. Der må være en til os.
En rigtig Vespa.
Kan vi overleve derovre? - Vi to kan klare alting.
Vi svømmer over til Vespaborg, finder signor Vespa ...
Tror du, der findes en signor Vespa?
Det ville da give mening, ikke? - Jo.
Så siger vi: "Signor Vespa, byg os en af dem her."
Det er verdens fedeste tegning.
Ja, det ved jeg godt. Tænk over det, Luca.
Hver dag kører vi et nyt sted hen, og hver nat sover vi under fiskene.
Ingen fortæller os, hvad vi skal gøre. Bare os to derude.
Frie.
Tag mig, tyngdekraft!
Silenzio, Bruno.
Sådan!
Kom!
Sådan!
Papà, hvad er det?
Hvordan kommer vi derind?
Det bliver pærenemt. Du skal bare ikke blive våd.
Her ser lidt overfyldt ud. - Hey! Silenzio, Bruno.
Hvad er der i vejen med dig, stupido?
Det virkede! - Du skal bare gøre som mig.
En klassisk menneskeby. Ret sejt. Gør du det nu. Sig det bare.
De damer. Hvad er der i vejen med jer, stupido?
Måske sagde jeg det forkert?
Wow!
Alberto, her er for farligt. Lad os komme væk herfra.
Hvor skal vi tage hen?
Det er signor Vespa!
Mannaggia! Ikke nu igen.
Mamma mia! Ikke mere nu.
Ciao! Ciao!
Dyt, dyt. Af banen for Portorossos stolthed.
Ciao, belle! Du får mig til at rødme.
Hvem vil se mig spise en stor sandwich?
Der er den. Det er sådan, vi kommer ud at se verden.
Spil tilbage.
Mamma mia! Er du kommet til skade? - Jeg har lidt ondt i hovedet.
Ikke dig, Ciccio. Væk!
Åh, piccolina, hvis du har fået så meget som en skramme ...
Der er en, der var heldig i dag. Hvem var det?
Fremmede, hvad? Lad mig byde jer velkommen.
Ciccio? En fornøjelse at møde jer, nummer et og nummer to.
Jeg er vild med jeres smarte tøj. Hvor har I skaffet det henne? Fra et lig?
Et lig. - Det er gas.
Hør, signor Vespa ... - Signor Vespa?
Han er sjov. Jeg er Ercole Visconti, femdobbelt vinder af Portorosso-pokalen.
Portorosso-hvad? - Portorosso-pokalen.
Hvordan tror I, jeg fik råd til min smukke Vespa?
Ikke glo. Hun er for smuk til dig.
Jeg elsker det. Den lille fyr kan ikke fremstamme et enkelt ord.
Og han lugter som bagenden af et pescheria.
Min ven lugter fantastisk. - Undskyld. Jeg skal gøre det godt igen.
Ciccio, Guido. - Hvad laver I?
Luca! - Alberto!
Det er bare et lille bad. Det er sjovt.
Nej! - Hey! Ercole, basta!
Se, hvem det er. Umulia. Wow. Er det sådan, du træner til konkurrencen?
Dit rædselsregime ... - ... står for fald.
Mener du ligesom sidste år? Da du stoppede midt i konkurrencen, fordi du kastede op?
Jeg stoppede ikke selv. De tvang mig.
Det er endnu værre. Og gå så væk. Jeg morer mig med mine nye venner.
De kommer med mig. Hop om bord. Jeg kan godt bruge den ekstra vægt.
Okay, hyg jer i jeres nye taberklub.
Maggiore, der er blevet set et igen i havnen.
Ja, vi udlover en dusør. Nogen kommer til at vinde en præmie.
Mig! Mig! Jeg vinder præmier. Ciccio, hent din fars harpun.
Vi skal fange et havuhyre.
Han tror, han kan være en nar, fordi han vinder konkurrencen, -
- og det burde han ikke få lov til, for han er en gammel nar.
Vi underhunde skal passe på hinanden, ikke?
Hvad er der under hundene? - Underhunde. Børn, der er anderledes.
Som klæder sig sært eller sveder mere end sædvanligt.
For meget? Det var for meget. Er I her for at være med i konkurrencen?
Portorosso-pokalen?
Nå, det var hyggeligt. Jeg skal bringe det her ud. Man skal altid træne, ikke?
Lad os spørge hende om Portorosso-pokalen. Det var sådan, ham bøllen fik en Vespa.
Giulia!
Hey, Umulia? - Giulia. Mit navn er Giulia.
Okay. Hvad får man, når man deltager i konkurrencen?
Soldi. Præmiepenge. Okay.
Nej nej. Bliv ved. - Hvorfor?
Spørg, hvad præmiepenge er. - Det er ubrugeligt.
Måske kan de blive til en Vespa. - Hvordan skulle de kunne ...?
Goddag igen. - Ciao.
Kan vi forvandle pengene til noget andet?
For eksempel til ... - Den der.
Nej. Men I kan få den der.
Den er så smuk. - Ja. Vi har brug for den.
Fedt. Så vinder vi bare konkurrencen.
Så skal I slå Ercole. - Okay. Så slår vi Ercole.
Virkelig? Han tror, han kan slå Ercole.
Stil dig om bag i køen! Hver sommer gør han mit liv til et helvede.
Hvis nogen skal slå ham, er det mig.
Og det er ikke bare en konkurrence.
Det er et storslået, opslidende italiensk triatlon.
Svømning, cykling og pastaspisning. Så I skal bruge en holdkammerat.
Det finder vi ud af. Tak, menneskepige.
Hey, vent, Alberto. Skal vi ikke være med på hendes hold?
Det var en bedre ide. Hey, Spy... Pige. - Santa mozzarella.
Tillykke. Du er med på vores hold.
Jeg deltager alene.
Men vi kan være under hundene sammen.
Det er okay, Luca. Hun vil hellere gøre det hele alene igen.
Måske kaster hun mindre op denne gang. - Vent lidt.
Vil I være med på mit hold? Lad os se, hvad I kan.
Prøv at hoppe op på den.
Nej. Du skal vise den, hvem der bestemmer.
Santa mozzarella. Kig op.
Du vælter, fordi du kigger ned.
Jeg klarer det her.
Må vi være med på holdet?
Kan du undvige forhindringer? Hvad hvis der står en gammel dame i vejen?
Kan du udholde passivt aggressive verbale udfald?
"Flot cykel, nummer et og nummer to. Med løg på. Den er skandaløs."
Og kan du klare rutens djævelsk svære terræn?
Silenzio, Bruno.
Stop. Og dig? Kan du i det mindste svømme?
Ja, jeg er fantastisk ... dårlig til at svømme.
Du kan ikke svømme. Du kan knap køre på cykel.
Hvor er I overhovedet fra? - Det er hemmeligt. Vi er stukket af.
Stukket af? Jeg ved ikke, ragazzi ...
Min familie ville sende mig et frygteligt sted hen. Væk fra alt det, jeg elsker.
Men hvis jeg vinder den her konkurrence, så kan vi være frie.
Mit liv er fedt. Jeg hjælper ham bare.
Giv mig en chance til. - Nej.
I er lige så sultne efter det her som mig. Det er det vigtigste.
Jeg er helt klart sulten. - Du spiser, du cykler, og jeg svømmer.
Underhunde? - Underhunde.
Nu skal vi bare skaffe penge til deltagergebyret. Fra min far.
Lad mig føre ordet, og opfør jer normalt. Han reagerer skidt på frygt.
Hey, papà! Jeg har et par venner med hjem til middag. Er der nok til fire?
Hvad er der i vejen med dig, stu...?
Hvad tror du, han dræber med dem der? - Alt, der svømmer.
Hai visto il giornale i dag? - Det billede er ikke ægte, papà.
Alle i Portorosso lader, som om de tror på havuhyrer.
Jeg lader ikke som om.
Jeg gled.
Så er der mad. Trenette al pesto.
Okay.
Hvor er I drenge fra?
De er skolekammerater. Fra Genova. Luca og ...
Alberto. - Alberto.
Og hvad fører jer til Portorosso?
Sjovt, at du spørger. De deltager i konkurrencen.
Konkurrencen? - Ja.
Det skal du ikke bekymre dig om.
"Det skal du ikke bekymre dig om"? - Det skal du ikke bekymre dig om.
Giulietta. Vi skal tale sammen.
Du må ikke deltage i konkurrencen. Du bliver så ked af det.
Papà, per favore, nu har jeg et hold.
Og så er der deltagergebyret. Vi har ikke råd.
Jeg tager ekstra vagter i pescheriaet. - Jeg kan ikke sælge, hvad jeg ikke har.
Jeg har brug for at fange flere fisk.
Undskyld. Det kan vi hjælpe med.
Kender I til fisk? - Ja, vi kender mange fisk.
Kan det her ansigt tabe?
Vil I arbejde? Jeg sætter jer til noget. - Virkelig?
Åh, grazie, papà.
Machiavelli, lad være.
Nej! Machiavelli!
Undskyld det med katten. Jeg ved ikke, hvad der gik af ham.
Det er okay. Vi tager tilbage til ...
Har I brug for et sted at sove?
Cool. - Ups. Undskyld. Det er mit ...
Dit gemmested. - Ja. Mit gemmested.
Buonanotte, drenge.
Jeg snublede. Vi ses i morgen.
Det var tæt på. - Ja. Og ham menneskefaren var så stor!
Han dræber helt sikkert ting. - Jeg troede, vi ville dø.
Hey, slap af. Vi er fantastiske til at menneske den.
Ja, det har du ret i. Så du mig på cyklen?
Giulia sagde "kig op", og pludselig kunne jeg.
Ja ja, men vores Vespa bliver endnu federe end en cykel, -
- for så snart vi får fat i den, er vi smuttet.
Det glæder jeg mig til.
Hvordan kunne min mor fortælle ham om den blodtørstige by?
Tænk, at han kan finde på det. Det ligner ham ikke.
Hold godt øje. Der er landuhyrer overalt.
Daniela, vent! - Ikke i dag, landuhyre.
Det er mig! - Jeg havde nær tisset i skællene!
Kors, du er stærk. - Beklager. Jeg er nervøs.
Nej, det var nødvendigt. Nu er jeg helt vågen.
Wow, vi ser frygtindgydende ud. - Klamt.
Kom. Lad os finde vores søn.
Åh nej. Alberto, vågn op. - Hvad? Himlen er sprunget læk!
Nå, der er I. - Buongiorno.
Ragazzi. Vil I have til deltagergebyret, må I knokle for det. Du bringer ud.
Jeg bringer allerede ud. Ciao! - I to kommer med mig.
Hvilken kniv får jeg? - Du får ingen.
Buongiorno, Massimo! Hold godt øje med havuhyrer, ikke?
Vi regner med dig. - Bare rolig. Jeg holder skarpt øje.
De slipper ikke væk.
Det her er ikke en søndagstur. Gør jer nyttige.
I skal ikke fjolle sådan.
Et havuhyre åd den. - Hvad?
Ma, no. Det er sådan, jeg blev født.
Mannaggia, det var ikke en god fangst.
Måske er det, fordi vi er over en hjemsøgt fiskegravplads.
Vi ved, den ikke er hjemsøgt. Det tror fiskene.
På den her tid af dagen er de fleste fisk derovre.
Ciao, Giulia. - Ciao.
Ny personlig rekord!
Santo pecorino.
Dine venner kender virkelig fiskene.
Benissimo! Lad os gå hen og tilmelde os.
Okay. Okay. Hvad gør vi så nu? Tænk, Daniela.
Du skal altid sørge for alting. Jeg vil gerne gøre lidt mere.
Er du sikker? - Ja. Jeg ordner det her.
Halløjsa, unge mand. Du narrer ikke nogen.
Troede du, den gik?
Renzo. - Troede du, vi ikke ville finde dig?
Nu skal vi hjem.
Så kan du lære det! - Af sted, før dens mor kommer.
Okay, jeg kan ikke ordne det. - Nej, men jeg kender min søn, når jeg ...
Ser ham. Hajens også.
Grazie, papà! Kom, vi må skynde os. - Okay.
Borgere i Portorosso! Det er mig, Giorgio Giorgioni.
Havuhyredræber og elsket pastaleverandør. - Havuhyredræber?
Det er bare signora Marsigliese. Hun arbejder for konkurrencesponsoren.
Det her kommer til at tage for evigt. - Den fineste, billigste pasta i Ligurien.
Fortæl nu om reglerne. - Entusiasme. Det er jeg vild med.
For at vinde skal ens hold som det første krydse bugtens forræderiske vande, -
- fortære en hemmelig skål af min lækre pasta -
- og cykle op til toppen af Portorosso-bjerget og tilbage igen.
Det lyder ret svært alt sammen. - Ja, svært at tabe. Vi vinder.
God selvtillid, men vi skal igennem ...
Her kommer mesteren. Ciao, ciao! - Ercole.
Er du ikke lidt for gammel, Ercole? - Signora! Jeg er 16 år.
Det sagde du også sidste år. - Men i år passer det.
Spar jeres penge, ragazzi. I år sætter Ercole ny rekord med seks sejre i træk.
Det var da utroligt. Umulia, er du på hold med vagabonderne?
Ignorér ham. - Gid I kunne det, hvad?
Jeg er bange for, at dine venner skal betale udenbys særling-skat.
Hey! Ercole, du skal give mig dem!
Nej. Han er Portorosso-pokalmester, har et skønt liv, og alle elsker ham.
De elsker dig ikke. De er bange for dig.
Ræk hånden i vejret, hvis I elsker mig. Kan du se det? Alle sammen. Selv dig.
Så er det slut. Kom, Luca. - Vagabonderne vil slås. Wow.
Alberto? - Silenzio, Bruno.
Husk, vi gør det for Vespaen. - Stop.
En Vespa? Udskud som jer kører ikke på Vespa.
Ercole, du er bange for, at vi gør en ende på dit ...
... onde, uretfærdige imperium. Har du noget nyt at sige?
Ja, her er en ny en. Du ligner en ...
Malle. - En malle.
De søger føde på bunden, og de har to sørgelige, små skægtråde.
Klap i!
Hør her, piccoletto. Jeg æder små børn som dig.
Jeg dypper dem i min cioccolata og ...
Finiti!
Så meld jer bare til.
Jeg vil gøre det til min mission at udslette jer.
Det bliver noget af en konkurrence.
Beklager. Ingen autografer i dag.
Bare sænk hånden.
Luca! Bravo, vi klarede det.
Giulia Marcovaldo. - Ciao, Giulia. Et hold på én person?
Ikke i dag.
Luca Paguro. - Alberto Scorfano.
Okay, ragazzi. Vi har en uge at træne i.
Jeg har styr på det. Vent, hvad?
Det er en ny type pasta hvert år. Du skal være klar til alt.
Det kan være cannelloni, penne, fusilli, trofie, sågar lasagne.
Og du skal bruge en forchetta. Sådan er reglerne.
Regler er kun for regelryttere.
Hellige karpe. Nej. Jeg kan ikke. - Det ved jeg godt.
Og husk, piccoletto ...
Forza, Luca, lad dig ikke ryste. Du kan godt det her.
Okay. Silenzio, Bruno. Så er det nu.
Jeg kan ikke!
Det er vel sådan, mennesker svømmer. - Hvor pinligt.
Er der nogen havuhyrer? - Nej, men jeg kan se noget madding.
Åh nej, det er Ercole. Af sted!
Hurtigere! - Hvorfor kommer vi ingen vegne?
Ercole?
Guido! Ciccio, stik Guido en flad. En gang til og hårdere.
Hvor blev ham den anden af?
Ercole!
Giulia! Det her er uld! Den må ikke blive våd!
Ciccio, tør den, subito!
Luca? Alberto? Er I okay?
Vi er helt okay. - Det er vist nok træning for i dag.
Ja. Enig. - Jep.
Åh, Ciccio. Motoren. De slipper langsomt fra os.
Guido, stik Ciccio en flad. Med foragt!
Spark den herhen.
Jeg har fået en ide. - Skat?
Må jeg være med? Ups, undskyld. Jeg er ikke vant til at have ben.
Nå, okay.
Tag bolden! - Kom og tag den!
Ikke vores barn, ikke vores barn.
Lad os se Bianca Branzino gøre det.
Flot. I har fortjent jeres pasta. - Må jeg spise med hænderne?
Hvor kan han være? - I det mindste vandt du. Tror jeg.
Ja, det gjorde jeg vel. Kom. Vi må lede videre.
Alberto? Jeg tror, jeg har set mine forældre.
Nej, de kommer ikke hertil.
Men hvad hvis de gjorde? De sender mig i dybet.
Slap af. Det sker aldrig.
Det gik godt i dag, drenge, men lad os snakke teknik.
Hey, ragazzi! Jeg har brug for hjælp med nettene. Dig, stærke. Andiamo.
Jeg er straks tilbage.
Vi vinder, og så får I jeres Vespa.
Hvorfor er det, I vil have en Vespa? - Fordi det ville være fantastisk.
Hver dag kører mig og Alberto et nyt sted hen.
Og hver nat sover vi under fiskene.
Fiskene? Fint.
Hvad vil du gøre, når du vinder?
Jeg vil stille mig op foran dem alle og sige: "Jeg sagde det jo."
Ja. Og hvad så? - Så ikke mere.
Når jeg går i skole, bor jeg hos min mor i Genova.
Og hver sommer kommer jeg hertil, og alle synes, jeg er et underligt barn, -
- som ikke hører til her.
Det kender jeg godt. - Ja. Det er derfor, vi skal vinde.
Byen vil tiljuble os. Ercoles liv vil blive ødelagt!
For meget? Min mor siger, at jeg tit er lidt for meget.
Niks. Ikke for mig.
Du ved godt, at det ikke er fisk, ikke?
Jo da. Det har Alberto selv fortalt mig. - Kom med.
Det her er et teleskop. Gamle Bernardi lader mig bruge det.
Det får fjerne ting til at virke, som om de er tæt på. Se.
Kan du se nogen fisk? - Hvad er det så?
Stjerner. Ligesom solen. Gigantiske, glohede ildkugler.
Så Alberto tog fejl? - Og omkring stjernerne kredser planeter.
Se. Det der er Saturno. Min favorit. Den er den letteste af planeterne.
Det siges, at hvis der var et hav, der var stort nok, så kunne den flyde i det.
Kom, Luca!
Så det er sådan, maskiner kan flyve? Og der findes store byer?
Endnu større end Portorosso? - Som Genova. 20 gange større!
Og vi befinder os på en stor sten, som kredser om en stjerne i "solsystemet".
Cool, ikke?
Er der noget uden for solsystemet? - En galakse fuld af solsystemer.
Og hvad så? - Et univers fuldt af galakser.
Og hvad så? - Og så ...
Det ved jeg ikke. Men til næste år får jeg lov at bruge skolens teleskop.
Så finder jeg måske ud af det. Det er kæmpestort. Gid jeg kunne vise dig det.
Lov mig, at du vil fortælle mig om det hele!
Undskyld, var det for meget? - Aldrig!
Luca, jeg har ledt efter dig.
Undskyld. - Kom.
Må jeg låne den her? Bare i aften?
Du må få den.
Universet tilhører dig! - Wow. Tak!
Luca! - Okay.
Hvor skal vi hen? - Kom. Jeg vil vise dig noget.
Nu skal du høre noget utroligt. Det der er ikke fisk.
Hvad? - Ja. Giulia forklarede mig det.
De er ligesom bål, bare en million gange større.
Nej, de er ikke.
Snart er du vores, smukke Vespa.
Se. Jeg har tænkt over alle de ting, vi får brug for.
Og jeg tegnede flammer på. - Hvor er det sejt!
Og vi kan tage et teleskop med! - Ja! Et, der skyder med lyn!
Nej nej. Man kigger gennem det.
Giulia siger, at der er et endnu større et på hendes skole.
Hvad hvis vi besøger hende der? - Hvorfor vil du det?
Det lyder interessant. - Vi vil jo leve livet på egen hånd.
Vi har ikke brug for skolen. Eller nogen.
Kan vi ikke bare prøve det? Bare et par dage?
Luca, havuhyrer kan ikke gå i skole.
Hvad sker der, når de ser dit fiskeansigt?
Hey, se, hvem det er. Og nu kan de ikke gemme sig bag Giulia.
Kom, lad os gå. - Nej, I er som luskede gedder.
Og ikke kun på grund af lugten. I skjuler noget.
Er det, at vi er klogere end dig? Det skjuler vi ikke. Det er ret åbenlyst.
Folk tror, jeg er en flink fyr Jeg er jo sjov.
Men det er jeg faktisk ikke.
Stop! - Vent på, at det er din tur.
Nu siger jeg det her tydeligt.
For det første er det her min by ...
... og for det andet skal I ikke være her.
Jeg sagde stop.
Læg den fra dig, piccoletto. Du kommer bare til skade.
Slip ham!
Forsvind, inden jeg skifter mening.
Ingen gider have jer her, idioti. Løb videre!
Hvorfor gjorde du ham vred? Vi skulle være gået.
Nej, det er okay. Jeg havde styr på det.
Du skal bare gøre, som jeg siger, okay?
Så er det op!
Kom så, Alberto! Kom så!
Niks.
Havuhyre!
Ugo?
Så er det op! Kun to dage til konkurrencen!
Espresso.
Kom så, Luca!
I skal ikke heppe på ham!
Det her er sjovt.
Hvor fantastisk! Åh, wow!
Jeg ved det ikke, Lorenzo. Var jeg for hård ved ham?
Nej, du ville bare beskytte ham.
Det er min skyld. Jeg gav ham ikke nok opmærksomhed.
Men det var mig, der ville sende ham væk.
Jeg troede bare slet ikke, at han ville gøre det her.
Jeg ved slet ikke ... - Du kan godt, Luca!
... hvem han er.
Kør, kør! - Luca!
Luca, stop! Luca!
Hvor skal vi hen?
Det er en genvej. - Stejlere. Hårdt terræn. Fedt.
Hvorfor træner du ikke? - Jeg træner altid.
Bravo, Luca. Det var en ny rekord.
Se! Det er toget til Genova.
Kører det hen til din skole? - Ja.
Jeg kom til at tænke på, om alle må gå på din skole.
Det koster lidt, men det må man vel godt.
Tak, fordi du viste os den kedelige ting, der kører til det dårlige sted.
Kan vi koncentrere os om det vigtige? Taber vi, kommer vi ingen vegne.
Santa mozzarella. Ned ad bakke.
Det er skræmmende, men hør her ... - Ikke hundse med ham.
Hvad er dit problem? - Som hans ven kender jeg hans behov.
Hvad har han så behov for?
Mig. Vi kører bare på den sammen ligesom på øen.
Andiamo! - Nej!
Alberto, stop! - Det er Bruno, der snakker!
Nej, jeg tror faktisk, at det er mig!
Stop, Alberto! Pas på!
Porca paletta, hvad var det?
Ikke nu, Ciccio. Hold øje med vandet. Kom så. Kom så. Okay?
Åh nej. Luca! Alberto! - Hun ser os. Kom!
Jeg ville vise dig, hvordan man gør.
Du ved ikke, hvordan man gør! - Vi kom da ned ad bjerget.
Du styrtede os i havet! - Det er okay.
Nej, det er ikke. Mine forældre så mig. - Luca, dine forældre er her ikke.
Du ved ikke, hvad du snakker om. - Den her by gør dig skør.
Vi skal vinde den Vespa og komme væk herfra.
Det bliver ikke anderledes. Jeg vil ikke ...
Jeg vil gå i skole. - Vi kan ikke gå i skole.
Du er bange for, at du ikke kan klare det. - Jeg er ikke bange. Du er bange.
Klap i!
Hvad hvis hun ser dig? Eller en anden?
Slip mig!
I er i live!
Du må aldrig mere cykle på min cykel.
Hold dig til maden, kleppert.
Hvad foregår der? - Ikke noget. Lad os træne.
Vi vil gerne spørge dig om noget.
Må vi komme med dig i skole?
Santo pecorino! Det er verdens bedste ide! Ja, selvfølgelig.
Giulia, optager din skole alle mulige slags folk?
Hvad hvis man nu ikke var et menneske? - Alberto ...
Hvad hvis man nu var et ... havuhyre? - Havuhyre?
Din skole optager nok ikke havuhyrer.
Underlig vits, Alberto. - Ja, det er svært at forestille sig.
Lad mig vise dig det. - Nej!
Helt ærligt. - Giulia, vent!
Vi har ikke tid til pjat.
Hjælp! Skån os!
Kan du se? Jeg vidste, at det ... - Et havuhyre!
Hørte I det? Denne vej!
Luca?
Hold dig væk!
Havuhyret! Der er det!
Ragazzi, nu! - Nej!
Idioti, I lod den slippe væk. Til båden! Vi skal dræbe et havuhyre!
Der er I jo. Jeg har lavet jeres livret, trenette al pesto.
Hvor er Alberto?
Han er taget af sted, signor Marcovaldo.
Ved du, hvor han tog hen?
Nej, men jeg tror ikke, han vil have, at folk leder efter ham.
Måske ikke. Men for en sikkerheds skyld ...
Okay. Vi kan stadig deltage i konkurrencen.
Du svømmer og spiser. Du har gjort det før.
Luca, jeg ... - Så cykler jeg. Det må man godt, ikke?
Luca. Luca? Luca! - Det burde kunne gå.
"Sove under fiskene." Nu fatter jeg det. - Jeg kan forklare.
Hvorfor dog tage til Portorosso som havuhyre?
Har du set den her by? Min far jagter havuhyrer.
Luca, du må væk herfra. - Men jeg troede, vi var underhunde.
Tror du, jeg har lyst til, at du går? Jeg har aldrig været gladere end ...
Det er bare ikke det værd. - Du forstår ikke.
Nej. Hvorfor sætte livet på spil for en Vespa?
Mine forældre ville sende mig væk.
Derfor gjorde vi alt det her.
Men det er slut nu.
Farvel, Giulia. Undskyld.
Alberto?
Hvad laver du her?
Undskyld.
Det var dumt. Gid jeg kunne gøre det om. - Ja, du siger undskyld. Og gå så.
Alberto? Hvad er det for nogle mærker på muren?
Fortæl mig, hvad de betyder.
Jeg begyndte på dem, da min far tog af sted.
Boede du her alene i så mange dage?
Efter noget tid holdt jeg op med at tælle.
Han sagde, jeg var gammel nok til at klare mig selv.
Jeg troede bare, at ...
... han måske ville skifte mening.
Men jeg forstår det godt. Han har det bedre uden mig.
Det har du også. - Det passer ikke.
Jo. Du er ikke ligesom mig. Du er en god dreng.
Og jeg ødelægger alting.
Silenzio, Bruno. Det er bare den dumme stemme i dit hoved.
Det har du lært mig. Og at skaffe en Vespa og se verden ...
Glem det nu bare. Okay? Vi skulle aldrig have været venner.
Det må du ikke sige. Alberto? - Forsvind!
Jeg siger det ikke igen.
Okay, jeg går. Jeg vinder den konkurrence.
Hvad? - Ja. Ja, og så er Vespaen vores.
Og så kører vi væk sammen. - Luca, det er vanvittigt.
Så er jeg måske vanvittig. Tag mig, tyngdekraft!
Luca!
Hvad laver du?
Jeg er okay. Jeg kommer tilbage i morgen.
Jeg ordner det her!
Du vil dele dit hold op? - Ja. Hvis man må det.
Luca, hvad laver du her? - Bare rolig. Jeg deltager alene.
Det kan du godt, men jeg kan ikke anbefale det.
Tak. - Men hvordan vil du ...?
Hvad sker der, når ...?
Du kan ikke svømme! - Alene igen?
Frivillige. I kommer for sent. En kop per barn.
Ja. En kop per barn. Jeg er med. - Her. Til når Giulia ... I ved.
Kom så, Giulia
Ciccio, stå stille. Olio d'oliva. Han vil glide gennem vandet.
Som smurt i olie.
Nu kommer jeg til at grine.
Selv dine frygtelige venner vil ikke være dine venner.
Luca, det her er en meget dårlig ide. - Hej, vagabond!
Har du ikke råd til badetøj?
Signore e signori, nu begynder Portorosso-pokalen.
Nogen har set havuhyrer, men frygt ej.
Hvis der kommer nogen i dag, er vi klar til dem.
Svømmere, på jeres pladser.
Hvad?
Svøm, Ciccio. Kom nu! Svøm!
Trenette!
Kom nu!
Tak. - Ikke takke mig.
Hold op med at græde, og klap i, Guido. Imbecille! Andiamo! Løb, løb!
Finito!
Per mille cavoli, Guido! Hurtigere! Spis, idiota! Più veloce!
Det der må man ikke! - Han er færdig.
Færdig!
Han må være her. - Er der nogen, der vil have vand?
Lad være! - Der er han! Der er han! Luca, stop!
Undskyld, mor og far! Jeg er nødt til at gøre det her!
Kom tilbage! Lige nu! - Wow, han er hurtig.
Hvad?
Ups. Scusa. - Jeg indhenter dig på vej nedad.
Umulia, så langt når du ikke.
Hvad?
Impossibile! Han snyder! Arbitro! Arbitro!
Nej, nej, nej.
Ikke nu. Kom nu. Kom nu. Jeg er så tæt på.
Luca!
Bare bliv der! - Alberto ...
Jeg kommer!
Hvad er der galt, piccoletto? Er du bange for lidt regn?
Hey! - For sidste gang. I hører ikke til her.
Kom ud af min by!
Et havuhyre! Lige der!
Ciccio! Min harpun! Veloce!
Alberto! - Nej, bliv der.
Du er stadig okay. Andiamo! - Alberto, vent!
Nej!
Hvad? - Du er virkelig vanvittig!
Det har jeg lært af dig. Lad os komme ned til vandet!
Nej! Ciccio! - Her er den!
Hejsa. Undskyld.
Af banen! Via, via!
Luca!
Undskyld!
Luca! - Min søn!
I skulle være taget af sted. Nu må jeg dræbe et par havuhyrer!
Farvel, onde, uretfærdige imperium.
Nej! - Giulia!
Mostri marini! Giv mig den der!
Giulia. Er du okay? - Ja, jeg er okay. Tak, venner.
Giulietta? - Papà! Jeg ...
Se! - I skal ingen vegne.
Kom så! - Jeg så dem først. Dusøren er min!
Vi er ikke bange for jer. - Nej, men vi er bange for jer.
I vækker skræk og afsky i os, fordi I er uhyrer.
Stop! De er ikke uhyrer! - Nå? Hvem er de så?
Jeg ved, hvem de er.
De er Luca og Alberto.
Og ...
... det er dem, der har vundet.
Luca! - Lad os komme forbi!
De kan ikke vinde. De er ikke mennesker. - Signora Marsigliese?
Teknisk set, juridisk set ... så har de vundet.
Vandt vi? - Og hvad så? De er havuhyrer.
Hvad? Kom nu! Hey! Ciccio! Guido! En ny harpun.
Idioti! Gør jer nu nyttige for en gangs skyld, ynkelige skvat!
Guido. - Ciccio.
Ups. - Nej, piccolino.
Rædselsregimet er forbi. Det er endelig forbi.
Luca! Vi var ved at dø af bekymring!
Det gør du aldrig igen! - Undskyld.
Og du cyklede løs, og du sparkede menneskerøv.
Jeg er så stolt af dig, og jeg er så vred på dig!
Jeg elsker dig, mor. - Min søn.
Signore e signori, vinderne af dette års Portorosso-pokal er ...
... underhundene.
Sådan! - Tænk, at vi vandt!
Underhundene!
Giv mig den der. - Her.
Vi gjorde det!
De vandt!
Besku den bedste Vespa i verden.
Perfekt.
Mor, hvad laver du her? - Jeg er her i byen de fleste weekender.
I fanger mig aldrig! - Underhundene for altid!
Det, han gjorde i dag, var fantastisk.
Men vi kan da ikke lade ham blive i den her verden. Kan vi det?
Nogle mennesker vil aldrig acceptere ham. Men nogle vil.
Og han ser ud til at vide, hvordan man finder de gode af dem.
Nå, hvor vil I først hen? - Vi bliver her lidt.
Vi skal have fikset den her, inden vi rejser Jorden rundt.
Okay, men husk at pakke.
Jeg skal pakke. Jeg skal tilbage til skolen!
Nå ja. Skolen. Du kommer til at lære en masse.
Jeg kan efterlade nogle bøger til dig. - Kan du det? Kom, Alberto.
Og du har din togmadpakke? - Sì.
Og en sweater, til hvis det bliver koldt? - For millionte gang, sì.
Jeg elsker også dig, papà.
Santa mozzarella, vi klarede det.
Jeg glæder mig til næste års konkurrence.
Eller også kan vi bare lave noget sjovt.
Ciao, Giulia.
Nå, lad os få fikset vores Vespa. - Ja, der er lige en ting.
Det er sindssygt, men jeg har vist solgt den.
Luca? - Mor? Hvad laver I alle sammen her?
Hvis du lover at skrive til os hver eneste dag, -
- og du passer rigtig godt på dig selv, og jeg mener ekstra rigtigt godt, -
- så må du godt gå i skole.
Må jeg det? - Du skal bo hos Giulia og hendes mor.
Din ven overtalte dem til det. Det var ikke let.
Luca, lover du det? - Ja! Ja, det lover jeg!
Tak.
Husk nu bare på, at vi altid er her for dig, okay?
Hey, se mig lige ind i øjnene.
Du ved godt, at jeg elsker dig, ikke? - Ja, det ved jeg godt.
Kom, Alberto, toget går nu.
Hvor er dine ting?
Ser du ... - Du tager da med, ikke?
Jeg ville gerne, men Massimo bad mig om at blive her.
Og måske flytte ind hos ham. Og jeg tænkte bare ...
Jeg tror, han har brug for mig.
Jeg kan ikke gøre det her uden dig. - Jeg er altid hos dig.
Næste gang du hopper ud fra en klippe eller beder Bruno lade dig være ...
... så er det mig, der er der.
Men hvordan kan jeg vide, at du er okay?
Du fik mig væk fra øen, Luca.
Jeg er okay.
Seriøst, hvad betyder det?
Jeg aner det ikke. Find ud af det for mig, okay?
Sådan, Luca! Sådan!
Fine (SLUT)
DENNE FILM ER TILEGNET ALBERTO SURACE, PATTY ANN BUCHHOLZ WILLRETT (1974-2020)
OG ALLE DE VENNER, SOM TRAK OS OP AF VANDET OG HJALP OS MED AT FINDE VEJ
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service
Nogle folk synes, det er vanvittigt at bo i dybet.
Det er dem, der er vanvittige, ikke mig. Det er dem, der er det.
Det er et dejligt, enkelt liv.
Væk fra verdens stress og jag. Alle de ting, man ikke ønsker sig.
Hvalådsel. Du får det sjovt.
Du vil høre mig tale. Jeg kan tale uden stop, -
- nogle gange i op til 12 timer.
Og det får du lov at lytte til, så du er heldig.
Godt gået.