NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
НАПИШІТЬ, ЧОГО ПРАГНЕТЕ, ЧОМУ ЦЕ ВАЖЛИВО ТА СВОЇ ДІЇ, АБИ ЦЬОГО ДОСЯГТИ.
Доброго ранку.
Бувай.
Ні, постривай.
Може, зробимо? З табличкою?
Фото з табличкою «Перший день занять»
Мамо, я в 11 класі і такого не робитиму.
Добре, без таблички, просто сфотографуйся.
Ось. Готово. Бувай.
Дякую. Вдалого першого дня. Тримай голову високо, Вівіен.
ПЕРШИЙ ДЕНЬ В 11 КЛАСІ
Негідниця мала.
Чула? Оцінювання розпочато.
Що? Тільки ж перший день.
Вони нас навіть ще й не бачили.
Чи вирішують з урахуванням літа?
Але й влітку нас ніхто не бачив.
Хіба що, підглядали, як ми грали у «Mario Kart» у підвалі.
Тоді мене б визнали найкращою у дрифті.
-Може треба було йти в басейн? -Марно.
Номінація «Я б їй вдув» і цього року буде за Емою Канінгем.
З нею ж нічого не трапилось, аварія, чи щось таке.
Як мило.
Так, звісно! Блокуйте доріжку, аби помилуватися манікюром.
-Привіт! -Так краще.
Не так вже й складно, правда? Ні, геть не складно.
Вони з Вілсоном що, розбіглися?
Я чула, це він її покинув.
-Добре, як до тебе нікому немає діла. -Саме так.
Звання «Ліпша дупа» залишать Кієрі Паскал. Будь певна.
Це нечесно. Вона ж футболістка.
Знаєш, скільки вона бігає та стрибає?
Кейтлін Прайс опанувала мистецтво звабних селфі та, мабуть,
відбере в Олівії Дей-Янг звання «Ліпші цицьки».
Боже. Скільки нам ще тут вчитися?
Думай про хороше, моя мила.
За якихось два роки на нас чекає затишна лабораторія в Берклі.
Яку тему обереш для есе?
Бо вони всі дуже напружують.
Я пишу про військових.
Розкажу, як подорослішала, відколи волонтерю в Організації ветеранів, тощо.
-У тебе англійську веде Дейвіс? -Еге ж.
Запам'ятай, він викликає перший ряд.
Що б я без тебе робила?
Гадаю, ми ніколи не взнаємо.
-Цінні речі клади туди. -Дякую.
Скучила за мною?
-Серйозно? -Ти куди?
-Припини. -Тут є місце саме для тебе.
Гаразд, завершуймо балачки.
Годі гомоніти, будь ласка.
Якщо ви не побороли глобальне потепління,
ваші канікули минули дарма.
Майку! Ви ж не почнете без мене, правда?
-О, завітав містер Вілсон. -Вибачте.
Допомагав новенькій знайти потрібний клас… вона так розгубилася.
Дух лицарства ще живий.
Та спізнишся ще раз – начувайся. Сідай.
Тобто, допомагати не варто?
-Я вірно вас зрозумів? -Я за тобою скучив.
Я – більше.
Отже, визначення божевілля…
Чимось допомогти?
Не знаю. А можеш?
…і от я й досі тут із вами.
Гаразд. Тож ми...
Агов!
Може й мені допоможеш?
Що?
…ранкові оголошення. Крісе, вимкни світло.
Привіт, пірати Рокпорту!
З вами Бредлі Чемберс, президент учнівської ради,
й чарівна віцепрезидент Ема Канінгем.
Доброго ранку.
Я щаслива, що підтримуватиму «Піратів» ще рік.
Це дуже добре…
Привіт, Вівіан. Як пройшло літо?
Сете?
Якщо не залишаєтесь в школі на додаткові заняття.
До речі, цьогорічний мюзикл – «Магазинчик жахів».
-«Магазинчик жахів»… -Ти змінився.
Волосся.
Готуйте пластирі та записуйтесь на прослуховування.
Підведися.
-Що? -Встань.
-Вставай. -Гаразд.
Ось. Бачиш?
За літо зріс сантиметрів на вісім.
-Ого. -Але це боляче.
Болі зростання. Коліна…
Тихо! Бо проґавите найцікавіше.
Не дочекаюся, коли «Пірати» знову вийдуть на поле та всіх порвуть.
А поки йдуть тренування,
не забудьте обрати учнівського представника зі спорту
Переможець отримає стипендію в $10 000
та навесні представлятиме Рокпорт на зборах штату.
Якір мені у горлянку! То славна нажива.
Ото й усе.
Чудово вийшло.
Хто виконав завдання з домашнього читання,
що я всім давав на літо?
«ВЕЛИКИЙ ҐЕТСБІ»
Ти новенька.
Люсі Ернандес. Вітаю.
Тож, Люсі, оскільки завдання ти виконала,
я запитаю тебе найперше, що ми тепер, здається,
мусимо питати щодо будь-чого,
хоч про що воно, та коли б не було створене.
Як автор показує жінок?
Ну, як на мене, спочатку треба запитати: «Навіщо ми й досі читаємо цю книжку?»
Її написав один білий багатій про іншого білого багатія,
а ми, здається, повинні йому співчувати,
бо він одержимий єдиною дівчиною, яка не для нього?
А щоб дізнатися про американську мрію,
треба читати про іммігрантів,
чи робітничий клас, чи чорних матусь,
чи хоча б тих, хто поки без садиб.
-Чому не Сандру Сіснерос… -Щодо мене – чудова книжка.
Агов, не перебивай.
Еге ж. Але «Великий Ґетсбі» – класика.
Те, що інші книжки хороші, не робить цю менш хорошою.
Я не казала «погана».
-Я просто… -Ти мене не слухаєш.
Люди завжди читали «Великого Ґетсбі», й любили.
Може, щось таки в ній є, тому ми й читаємо її щороку у власній школі.
Так сказав би справжній Керравей.
Хоч знаєте, хто такий Нік Керравей?
У фільмі його зіграв Тобі Маґвайр.
Отже, перший день занять.
Я розумію, все сіре й нудне, але розкажи хоч щось.
Не знаю, мамо. В нас була математика.
Чого ти сьогодні навчилася? Якою ти була?
Що викликало посмішку? Що виявилось складним?
Ця розмова?
А колись ти була маленькою і слухняною…
Нічого такого не пам'ятаю.
Лісо!
Привіт, Джоне. Як справи?
Добре. Купую цибулю-різанець. Вибіг по цибульку.
Насправді це порей.
Ну, тоді це я для тебе взяв.
Дякую.
-Радий зустрічі. -Я теж.
Фу, він з тобою фліртував.
Та ну? Справді?
Ну, дещо сьогодні таки трапилося.
Новенька засперечалася з Мітчелом.
Час від часу я згадую, що в Мітчела Вілсона будуть діти,
такі ж високі та привабливі недоумки.
Це навіває смуток.
Мамо, ти драматизуєш.
Мітчел нормальний. Гаразд? Все в нормі.
Мамо, не треба молока. Кажуть, не варто його пити.
Чия ти дитина? Ніхто не забере в мене молоко.
-Привіт, дівчата. Я допоможу. -Не треба. Ми самі.
Гаразд. Пам'ятайте, яйця – зверху.
Тобто, просто вивалювати їх не варто?
-Зрозумів. -Я почекаю в машині.
Хотів допомогти.
Я знаю як пакувати валізи, з покупками теж впораюсь.
А я вас пам'ятаю.
НАПИШІТЬ, ЧОГО ВИ ПРАГНЕТЕ
Я ОСОБИСТІСТЬ, МЕНЕ БАГАТО ЩО ХВИЛЮЄ.
Я ЖІНКА, МЕНЕ БАГАТО ЩО ХВИЛЮЄ.
ЧОМУ МИ ЧИТАЄМО ОДНІ Й ТІ Ж КНИЖКИ БІЛИХ ДІДУГАНІВ?
ПОТРІБНА ДОПОМОГА З ЕСЕ. ЩО МЕНЕ ХВИЛЮЄ?
НАЙКРАЩА ПОДРУГА, КЛОДІЯ, ЇЇ НЕЙМОВІРНІСТЬ.
Марто, припини.
ЦІ БАБЦІ-ВЕТЕРАНКИ – ТІ ЩЕ ШУЛЕРКИ. СПРАВЖНІ МИ, ТІЛЬКИ СТАРІ.
ГУРТОК МИСЛИВЦІВ ТА РИБАЛОК
ЛОВИ – СПРАВА ЧОЛОВІЧА
Переночуєш в мене після гри?
Зробимо маски для лиця, що мені купила тітка.
Вони паралізують м'язи лиця десь на годину.
Мама їх погуглила, й…
Агов!
То будеш ночувати в п'ятницю?
Га? Так, вибач.
Ти помічала, який Сет Акоста до всіх привітний?
Сет-Креветка?
Вже не Креветка. Он як за літо виріс.
Еге ж.
Він справді якийсь… привітний.
Боже мій…
Хочеш перепхнутися з Креветкою.
Не хочу, аби мій перший раз був просто перепихоном.
Ти закохана. Хочеш від нього 15 діточок.
Ого.
Ти права.
Креветці треба змінити прізвисько.
Привіт!
Тебе пригостити?
-Ні, дякую. Я сама. -Ой, та годі.
Гадаю, то було непорозуміння.
Не торкайся мене.
Не треба біситися.
Я не бішуся.
Я просто не дозволяла доторків, ясно?
Чому ти все ускладнюєш?
Я просто купую бляшанку содової.
Це на тебе щось найшло.
Це моя.
Справді?
Вітаю у Рокпорті!
КРАЩИЙ ДИРЕКТОР МАРЛІН ШЕЛЛІ
Я почуваюсь у небезпеці через знущання Мітчела Вілсона.
-Мітчел? -Так.
-Вілсон? -Ага.
-Капітан футбольної команди? -Так.
Він тебе дратує.
-Це харасмент. -Ой, тільки не це слово.
Як ти так казатимеш, доведеться багато чого робити,
а якщо це дратування, а саме так це мені й видається,
тоді ми дійсно можемо поговорити.
Люсі, я усвідомлюю, що за межами цих стін
у світі вирує справжній торнадо,
та що у відповідь ви, молодь, особливо дівчата,
виказуєте незадоволення всім та всюди.
Та, перш ніж продовжити, маємо дещо прояснити.
-Гаразд. Просто я… -Послухай.
Я втручаюся, якщо в школі знаходять наркоту,
чи хтось у Ютубі погрожує прийти до школи зі зброєю.
А в цьому випадку все можна розв'язати поміж собою.
У тебе перший тиждень занять
у новій школі.
Може це просто емоції.
Тут написано, що ти граєш на музичних інструментах.
Гадаю, ти чудово б вписалася до нашого духового оркестру.
Подумай.
У них гарненька уніформа,
та й ці твої емоції можна видути через саксофон
або флейту.
Що з них тобі більше до вподоби.
Джіджі, запишіть-но її до оркестру.
Чудово.
Агов, Люсі!
Ми разом ходимо на англійську. Я…
Вівіан, так? Ти сидиш позаду.
Ага, точно.
Слухай, просто хотіла сказати: ігноруй Мітчела.
Чому б я мала його ігнорувати?
Чому б йому не вгамуватися?
Він – ідіот. І завжди ним був, ще з другого класу.
Він небезпечний.
Не думаю, що небезпечний. От дошкулити він вміє.
Іноді дошкульність – не просто дошкульність, правда ж?
Може вказувати на щось значно гірше.
Якщо пригнути голову, він дошкулятиме комусь іншому.
Дякую за пораду,
та я триматиму голову піднятою, високо.
Побачимось на уроці.
Ці затори жахливі.
Я пропустила трьох, так хоч би хто подякував.
Ми живемо в місті без душі.
Хочеш салату?
Ні.
Навіщо тоді ми купили 12 огірків на фермерському ринку?
Бо фермерів треба підтримувати.
Дякую.
-Важкий день? -Еге ж.
Купа аналізів на вміст алкоголю та ІСШ. Здається, деякі я зіпсувала.
Мамо, про що хвилюються у 16 років?
Ой не знаю.
Я в 16 років хвилювалася,
як би повалити патріархат та й спалити його на попіл.
Ну, таке в заявці на вступ не напишеш.
Зростає кількість звинувачень у харасменті.
В декількох штатах тривали акції протесту…
Ти завжди кажеш мені тримати голову високо.
Це ж з пісні? Ти мені в дитинстві ставила.
Ага. «Бунтівниця». Гурт Bikini Kill. А що?
Проєкт з історії.
О господи.
Почуваюся старою. Дарма спитала.
Зараз жінки керують понад 6% компаній зі списку Fortune 500.
Проте кількість жінок на керівних…
BIKINI KILL «БУНТІВНИЦЯ»
Я хотіла співати безпосередньо для інших жінок.
У наших фензинах ми писали про фемінізм та політику.
Я написала маніфест
для фензину гурту Bikini Kill, «Ґьорл Павер».
…тримає голову вона так високо
Гадаю, хочу бути їй найкращою подругою
Бунтівнице
Бунтівнице, царюєш ти в моєму світі
Бунтівнице…
…можливий зв'язок зі зростанням
заяв про випадки харасменту в цій галузі.
Опоненти вважають причиною брак зацікавленості.
Кількість випускниць факультетів інформатики…
МАРНО ВИТРАЧЕНА ЮНІСТЬ
НЕ БУДУ: ПОСМІХАТИСЯ, ТЕРПІТИ, ХОВАТИ СВОЄ ТІЛО, МОВЧАТИ
ПРОЧИТАЙ ТА ПЕРЕДАЙ ІНШИМ
«Бо ми не бажаємо пристосовуватись до вказівок, стандартів, уподобань інших.
Бо я вірю всім серцем, розумом і тілом:
дівчата – це революційна духовна сила,
здатна по-справжньому змінити світ».
Гаразд. Скоро починаємо.
Ось тобі помпон. Отак.
Не тицяйте ними в лице, махайте обережно.
Ну звісно. Позаду всіх, як і завжди. Це так оригінально.
Хто всіх поб'є цьогоріч?
Ми!
Це тобі.
Гарна спроба.
Тільки погляньте.
Якби вони ще й вигравали.
Точно! Чули мою подругу?
Якби підтримка була для тих, хто дійсно виграє ігри, все це було б для нас.
З продажу випічки була б нам нова форма.
Ага, тістечка й пиріжки випікали б заради нас.
Привіт.
Ну, добре.
Мені сподобалося.
Звитяжні та завзяті дівчата.
Насправді в цій школі всі такі, я ж права?
Не чую!
«Звитяжні»?
Їй що, 100 років?
Гаразд, а тепер не менш енергійно вітаймо
капітана нашої команди Мітчела Вілсона та «Рокпортських піратів»!
О, а тепер трохи гаряченького!
Припини.
Всім привіт! Отже, я не спав усю ніч,
все намагався знайти слова, щоб…
СПИСОК
Вів! Вони виклали Список.
Знаєш, цей список доволі образливий, якщо подумати.
Ага, ганьба.
ЗАВЖДИ ХОЧЕ – ЛОРЕТТА ЛАВЕРТІ
ГАРЯЧІ СЕСТРИЧКИ – ТОНІША ТА ТОНЯ ЛІ-БЕЛЛ
ЛІПШІ ЦИЦЬКИ – КЕЙТЛІН ПРАЙС
Дякую, Бредлі. Це було неймовірно.
Ема, ясна річ – «Я б їй вдув».
Це нудно.
Ні, справді, це дійсно образливо.
О, як я й казала.
Кієрі знову присудили «Ліпшу дупу». Ми закладалися?
-Не згадаю. -Чому ми це терпимо?
Ніхто й оком не зморгне.
Ти теж тут є.
Могло бути й гірше.
От лайно.
Вони додали нову категорію.
Ого, це занадто.
Гадаєш, нам слід їй щось сказати?
Я б не хотіла казати цей матюк вголос.
Ви це бачили?
Що там, дорогенька?
Бачите, як мене обізвали?
А, це ж соцмережі.
-Я з ними не дуже. -Ні, це Список.
Послухай, Люсі: «Слова не калічать».
Ви знущаєтесь?
Повертайся на місце. В нас тут акція.
Ти куди?
Щось мені недобре.
-Коли за тобою зайти ввечері? -Я не піду.
Господи.
-Ой-йой. В нас проблема. -Вона? Нічого вона не зробить.
Дурість.
ЖІНОЧА СИЛА
ПОВЕДІНКА УЧНІВ-ХЛОПЦІВ
ФЕМІНІЗМ
ДРУК, КОПІЮВАННЯ ТА ПРИЛАДДЯ
Зробіть мені бісову купу копій.
«МОКСІ!» (ЗВИТЯГА)
Це скільки?
П'ятдесят.
Ага, гаразд.
ЗВИТЯЖНИЦІ БІЛЬШЕ НЕ ТЕРПІТИМУТЬ!
ШКОЛА РОКПОРТ
О господи, яка ж дурня.
Що я роблю?
-Розумієш? -Таки так.
Я розхвилювалася, розумієш?
Це як напад.
Таки так.
Не віриться, вона до нас – іспанською,
а ми ж ще іспанської не знаємо.
Таки так.
Агов, ти це бачила?
Круто.
Хто це зробив?
Вони що, у всіх вбиральнях?
Чесно? Таки так.
Ну от як ти могла?
-Га? -Залишила мене саму на грі.
А, так.
Хай там як, Бредлі гепнувся в своєму костюмі Пірата. Було смішно.
Ото й усі новини. Бувай.
Агов, спочатку леді.
Я ж можу так сказати? Хочеш пройти першою?
-Еге ж. Дякую. -Ага.
Абсо-фруктно.
О господи.
-Гей, ану віддай. -Ні.
Скажи, що це ти написала, я й віддам.
Гаразд? Я ж не злюся. Це навіть, типу, кумедно.
Але визнай.
Байдуже, хоч і злись. Нічого не скажу.
Не поспішай. Боже, що за скигля.
Можеш знову бігти жалітися
директорці Шеллі.
Друзяко!
О, Джею, знаєш що?
Ми тепер знамениті.
Потрапили у списочок покидьків школи Рокпорт від Люсі.
Я – «Найогидніший», а ти – «Найбільший шматок лайна».
Ми переможці! Перемога, друже!
У світі є купа реальних проблем.
Важливіших за те,
що двох однокласників ти не приваблюєш.
Ого!
Так «опустити» кидком з підкруткою!
Хай там як, слухай.
Ага, йди собі.
Привіт. Можеш взяти мій.
-Дякую. -Почнімо.
Вибачте.
Вибачте, що спізнився. У мене там трохи…
Знаєте що? Я геть не має виправдовуватися.
Починаймо.
Отже, я спробувала ту маску, поглянь.
О ні!
-Збільшую. -Якщо чесно, це боляче.
Привіт, можна до вас?
Так, звісно.
Дякую, що дала оце.
Я дійсно чекала на знак від Всесвіту, що ще є нормальні люди.
Що це?
Не знаю. Знайшла у вбиральні.
Це фензин. Навколо Затоки вони доволі популярні,
а цей – перший, що мені тут трапився.
Вибачай, тут не Сан-Франциско.
То зробите завтра як тут написано?
Сердечка та зірочки на руках на знак підтримки.
Ага, я намалюю.
Так, я теж.
Навіщо?
-Що ти маєш на увазі? -Кажу, а яка мета?
Революція, мала.
Ніяк не збагну, чим зарадять дурні малюночки.
Ну, краще так, ніж нічого не робити.
Я рада, що хтось цей зин зробив. Хто б це не був.
ЧОМУ НЕ ЛАЙКНУЛА ФОТКУ М-РА ВІҐЛА, ЩО Я ЗАПОСТИЛА?
ДУМАЛА, «МЕТЕЛИК» ТЕБЕ ВРАЗИТЬ.
ОСЬ ВІН, ЯКЩО ТИ ПРОПУСТИЛА.
СЕРДЕЧКА ТА ЗІРОЧКИ НАМАЛЮЄШ?
Привіт.
Ти пізно.
Після роботи була вечеря.
Маєш пречудовий вигляд.
Мило. Що то в тебе?
Оце? Та нічого.
Круто.
Чорт, таки так.
Треба показувати, що відбувається. Триматися купи.
Невикористаний ресурс № 1 – жінки.
Ото розійшлася.
Нас більше, ніж їх. Розбиймо «скляну стелю».
Сила жінок.
Зірочки для зірки, мала.
Привіт.
О, привіт, Вівіен. Гарні зірочки.
Привіт, Мег. Добре намалювала.
Дякую. Ти теж.
Доброго ранку та ласкаво прошу до революції. Бам!
Прошу, скажи що й в тебе є.
Ага, ось. Подобається?
Я зробила фотку та створила хештег
«Звитяжниці дають здачі».
-Нас більше, ніж ти думаєш. -Це так круто.
Круто.
Гаразд, заспокоюйтесь. По місцях.
Часу в нас небагато,
але якусь частку я все ж витрачу на ранкові оголошення.
Крісе, світло.
Йо-хо-хо, пірати!
Швиденько про травму: це просто легкий перелом,
воно майже зовсім не боляче.
Тож у п'ятницю я буду готовий вийти на поле, щоб підтримати команду.
Агов, батьки Бредлі Чемберса їдуть з міста,
до Монголії, чи ще кудись,
тож він влаштовує вечірку, і це круто.
Гавайську вечірку, щоправда,
це вже не так круто. То ти підеш?
Еге ж.
У побрехенці згадується заколот на кораблі.
Ой, вибачте, містере Дейвіс.
Кейтлін Прайс,
маєш якийсь светр, чи жакет?
А що?
Ну, в тебе трохи затонкі бретельки,
ключиці надто відкриті.
Точно такі ж, як і в неї.
Ну…
Досить.
Кейтлін, будь ласка, зроби мені поступку
та просто прикрийся, щоб ми всі могли повернутись до навчання.
Я не маю чим прикритися.
Гаразд, ходімо зі мною.
Погане дівчисько. Підеш у буцегарню.
Влипла. Ось що буває, коли хочеш вбиратися як Брітні Спірс.
-Замовкни. -Серйозно.
-Ти теж у безрукавці, як і вона. -Точно.
Я теж піду, мусимо про це поговорити.
Треба нам триматися разом…
Сядь.
Мітчеле, тобі смішно? Смійся з оголошень.
Переможець отримає стипендію в $10 000
та навесні представлятиме Рокпорт на зборах штату.
На тій іншій був такий самий тенк-топ.
Вони вдягли однакові речі, але влипла вона,
бо виглядає трохи інакше за ту, іншу.
Бо має…
-Та зрозуміла я. -Отож.
Шеллі й каже: «Мусиш вдягти светр».
Вона: «У мене немає».
Тоді Шеллі каже: «Ходімо зі мною», та відіслала її додому.
Хіба не божевілля?
Ого.
Як добре, що в нас не було дрес-коду.
Бо ми були ще ті засранки, аби тільки протестувати.
Коли хтось сказав Сарі, нашій подрузі, що та смердить,
то ми всі два тижні не мились.
Отак.
А звідки ви знали, що робити? Як протестувати?
Ми й не знали. Знаєш, помилки робили купами.
Сперечались поміж собою. Гнучкості не вистачало.
Наші зустрічі ми називали «паувау».
Це ж треба.
Але ж ти не жалкуєш?
Звісно, ні. Ми що, мали руки скласти?
Ти прямо як Люсі.
Та новенька. Вона тобі сподобалась.
Ага.
Тобто, ми дуже різні.
Іноді буває, що відмінності сходяться.
Як з тим Джоном, що ми зустріли в супермаркеті.
Хтозна. Ми бачимо речі по-різному,
але на роботі смішимо одне одного.
Так. Люсі хороша. Вона неймовірна.
А от Клодія якась дивна.
Стривай, у вас із Клодією проблеми?
Не лякай мене. Ви ж маєте бути найкращими подругами довіку.
Пам'ятаєш, як ви разом співали пісню з того мюзиклу?
-Ви ще так співаєте? -Ні.
-От шкода. -Та ні, мамо, ми не посварилися.
Йдемо на вечірку. Розслабся..
Не кажи мені розслабитися. Мені це про дещо нагадує.
Здається, нам сюди.
От, мама в холодильнику тримала.
Це добре.
Біле вино буде мені до вподоби.
Чекай, я теж повинна була щось…
Ну ж бо, ти зможеш!
Людей тут багацько.
Любителі вечірок.
Не певна, що ми теж любительки.
Ти штопор захопила?
Ні.
Може, в них вже є.
Пиво – мій ліпший друг!
Добре, вітаю, дівчата.
Слухайте, це геть безпечна вечірка.
Робіть, що забажаєте. На кухні море випивки.
Просто море.
Моєму кузенові 29, тож жодних проблем.
Відривайтеся. Але гірлянди не знімати!
Гаваї.
-Ось що я принесла. -О, чудово.
Так по-дорослому. Вино.
Якось не дуже по культурній свідомості.
Хтозна. Може буде весело.
Диско-кіт.
Може, пошукаємо тихий куточок?
Нехай вечірка йде до нас?
Мабуть, не тут.
Може назовні спокійніше.
І можна розмовляти. Так.
Щоб по-простому.
Мабуть, тут трохи занадто по-простому. Так буває?
Як зрозуміти, що тобі весело?
Гадаю, зараз – це воно.
Мені здається, як відчуєш, то взнаєш.
Ага, саме так. Мені весело, якщо тобі весело.
Еге, мені як тобі.
Ні-ні.
Лікті чи не на пів стола простягла.
От що: ви двоє – геть, ви двоє – сюди.
Та ти хейтер!
Ось чому Ема зустрічається з студентом.
На таку ось вечірку її не затягнеш.
Ага, студентські вечірки, мабуть, трохи стриманіші.
Перевір її.
Так, сердечка й зірочки є.
Та в мене алергія на чорнила.
-Ходімо. Хочемо з вами побалакати. -Ви її чули. За мною.
Куди це ми?
Не знаю.
Привіт.
Ну то як воно? Я тут всіх обходжу.
Вечірка, можна сказати, закипає.
Ну добре, розважайтеся. Але гірлянди не знімати!
Отже, ви їх знайшли
Що це, в біса, за місце?
Щось суто чоловіче.
Те, що мені тут доводиться бути – харасмент.
Амає, замкни двері.
Гаразд, отже,
хто Звитяжниця?
Так, хто авторка?
Бажаємо знати: хто, що, де й чому?
-Я знайшла у вбиральні. -Я бачила, як хтось на уроці читав.
Тож, не відомо, чого хочуть «Звитяжниці» та який їхній план?
Моя друзяка хоче план. Прибацаний культ не потрібен.
Не думаю, що це якийсь культ.
Гадаю, вони хочуть, щоб у школі було безпечно й по-чесному.
Знаєш, що нечесно? Ми пройшли у фінал штату, а форма – відстій.
Знаєте, що образливо?
Мене відіслали додому, бо я вдягла тенк-топ. А от Джей без сорочки – норма.
Знаєте, що дійсно образливо? Коли всі ігнорують моє нове ім'я.
Навіть вчителі?
Так, іноді.
А я хочу зіграти роль Одрі у «Магазинчику жахів»,
та їх всіх від цього аж тіпає.
А я круто співаю «Аж тут Сеймур»…
Знаєте, що ще образливо?
Оте звання «Ліпша дупа».
Ти не рада? Чому?
Бо чорних жінок завжди оцінювали за дупами та волоссям,
та тепер з цим покінчено.
-Навіки. -Знаєте, що я щойно зрозуміла?
В картах король важливіший за даму.
Чому? Дама ж краща. В неї можуть бути діти.
Погляньте-но на короля. Недоумок.
Дівчата, я рада, що ми про це говоримо.
Знаєте ж, що ця школа дивна?
Вона такою завжди була. Вчився тут один,
стягував зі всіх штани. То він тепер поліціянт.
Гаразд, але хто ж авторка «Моксі!»? Зізнавайтеся.
Ким би вона не була, вона крута.
Їй точно років зо 20, не сумнівайтесь.
-Мені здається, в неї є татушки. -Вона знає школу зсередини.
Як гадаєш, хто це?
Не знаю.
Я натрапила на той фензин, та й взяла, як усі інші.
Та я рада, що його взяла,
бо ми зараз тут.
Дівчата, то це були перші збори «Звитяжниць».
Чорт, так!
-Футболісти виграли лише дві гри... -Знаєте, що не так?
ПІРАТИ ШКОЛИ РОКПОРТ
«МОКСІ!»
СЕКСИЗМ
А ЩО З МОЄЮ РЕПУТАЦІЄЮ?
Дякую.
МИ ВПРОЄМОСЯ #ЗВИТЯЖНИЦІ #ЗВИТЯЖНИЦІДАЮТЬЗДАЧІ
-Господи, Вівіен. -Чорт.
-Я в нормі. -Вибач. Допомогти?
Ні.
То це твоя робота?
Прошу, нікому не кажи.
Гаразд. Та лише тому, що таємничість – це круто.
Даси мені кілька? Я б їх залишив у чоловічій вбиральні.
Слухай, я знаю, ви з Мітчелом друзі.
Він мені не друг.
Знаю його з другого класу. І знаю, як він вміє дошкулити.
Він не просто дошкуляє.
Я в курсі.
Я не збираюсь заважати твоїм планам, чи ще як.
Якщо це тільки для дівчат, теж без питань.
Просто подумалося, хлопцям теж допомога не завадить.
Та ні, все нормально. Бери.
Дякую.
Ну, не буду заважати.
Я прийшов раніше, бо треба перездати контрольну з фізики. Вдруге.
-Тож… -Ага, гаразд.
Гадаю, побачимось на уроках.
Добре.
Вівіен, знаєш, а я не здивований.
Ще в дитсадку ти завжди виносила павуків надвір,
коли інші хотіли їх роздавити.
Пам'ятаєш?
Ні.
А я – так.
Божечку.
Та це ж про мене.
«Агов звитяжниці,
а вам не набридли ті сексистські перевірки дрес-коду?». Точно.
«Вони вибіркові й здебільшого стосуються дівчат, а не хлопців».
-Отож. Подвійний стандарт. -Квадро-стандарт.
«Бо вважається, що це дівчата провокують хлопців».
-Моє тіло – це моє тіло. -І це храм.
«На знак протесту проти цих архаїчних правил…»
«Прийдіть на заняття в четвер у тенк-топі»?
Але ж за це Кейтлін і відіслали.
Мене відіслали лиш раз, як я блювонула
під час власної презентації.
Я навіть не знаю, чи маю тенк-топ.
Здається, таки купила для костюма на Геловін,
але перепудила, та й вдяглася привидом.
Краще опусти окуляри, бо може бабахнути.
Хочу собі тенк-топ з хижим принтом.
Аби знали: в нас є пазурі, й нам не лячно їх застосувати.
Твої батьки розсердяться, якщо нам влетить?
Мої старі, бо я оголила в школі плечі?
Аж ніяк. Твоя мама теж не буде, так?
Ну, не знаю. Та гадаю, що ні.
В юності вона сама напротестувалася від душі.
Правда? Добре складається.
Ага. Мене більше непокоїть мама Клодії.
Вона доволі сувора.
Ясно.
А що з Клодією? Ви ж досить різні.
Правда?
За типологією Майерс-Бріггс ми INTJ.
Це тест на тип особистості. Ми з нею інтровертки.
Як вперше в них ночувала, ми його пройшли і замовили футболки з написом:
«Не займай, я INTJ».
Ага, Клодія мені майже як рідна.
Ми все робимо разом.
Я знаю, хто точно буде радий бачити тебе в тенк-топі.
Руки? Той один, що розмалював собі руки сердечками й зірочками.
А, Сет.
Так.
На кого я схожа?
На брутальне стерво, для котрої не існує відповіді «Ні».
Добре. Це по-моєму.
Гаразд. Моя черга.
Ти – мамця, що має післяпологову депресію,
а ще – інтрижку з репетитором свого сина.
Дякую.
Красуня.
Тобі пасує.
Це треба одягати на пробіжку о шостій ранку.
І щоб вода у фляжці. Дбай про довкілля.
Дівчино, вмієш бачату?
Раз, два, три, й ось так.
-В тебе добре виходить! -Та ні. Справді?
Ось. Фотки, або не було.
Заохотьмо інших дівчат дати тій сучці перцю.
Як мило.
Мамо, це просто тенк-топ.
Нічого такого.
Господи.
А, точно.
Ви ж на сьогодні змовилися.
А ти осторонь.
Привіт! Гарно виглядаєш.
Гей, в нас обох блакитні. Тенк-топ-близнюки.
Бачила? Я казала, Руки в захваті.
Що за «Руки»?
Довго пояснювати. Мені на урок пора.
Мені теж.
-Ой, ні. -Майку, можна?
Скажу так: якщо оце і є фемінізм,
то я його цілком підтримую.
Ми з Джеєм не проти. Еге ж?
Футбольна команда геть не проти.
Я теж не проти.
Ні, не «не проти». Я не коментуватиму, бо, здається, це суто жіноча справа,
тож я, зі всією повагою, просто не втручатимусь.
Серйозно?
Яка зручна позиція. Досить сказати «жіноча справа»,
й можна нічого не робити. Чудово.
Ти права.
Я міг би дещо зробити.
Я…
Я бачу, дехто саме знімає, тож уклінно попрошу
вимкнути телефон, бо… Це не тому, що я хочу щось приховати!
А тому…
Розумієте, в якій я ситуації?
Це ви не розумієте. Думайте про цю дрес-код-фігню що хочете.
Ви всі, що хочете і як хочете.
Щодо мене, це – контроль над жінками.
І якщо ви нічого з цим не робите, ви це підтримуєте.
То на чиєму ви боці стосовно тенк-топів?
А на чиєму боці я можу бути? Очевидно, що я за
рівність та свободу для всіх,
за різномаїття та взаємну повагу
з обох сторін: чоловічості та жіночості,
альфи й омеги, хлопців та дівчат.
Я зараз мені треба до вбиральні. Зачекайте. Маю дещо перевірити,
ото ви втнули.
Ти права.
Мені казали, що як Шеллі вгледіла всі ті тенк-топи,
то заскочила у клас та замкнула двері.
Здається, хоче пересидіти.
-Та ти що. -Ага.
Привіт.
Привіт, як гра?
Відпадно. Ми, як завжди, виграли.
Натовп, всі 15 матусь, шаленів.
-Привіт. -Привіт.
Вітаю, Рокпорте!
Перш ніж розпочнеться гра,
я оголошу номінантів на звання учнівського представника зі спорту.
Цю почесну та престижну посаду щороку обіймає
один зі спортсменів на підставі учнівського голосування.
Переможець отримає національну стипендію
від «Біґ файв спортінґ ґудз»,
єдиної мережі, де варто купувати товари для спорту.
Ще раз дякую, Дейве Роджерсе,
колись ви були в Рокпорті квортербеком,
за щедрий внесок до нашої програми розвитку спорту.
І від імені Дейва нагадаю про його неймовірний 90-метровий ривок
у грі 1972 року.
Ти буквально годину тому рвонула на 90.
Отже, першим та єдиним номінантом на нагороду з учнівського спорту,
незаперечним лідером є…
Яка драматична пауза.
…капітан команди школи Рокпорт з футболу, Мітчел Вілсон.
Добре.
Агов! У мене теж є номінантка!
Перепрошую?
Номіную Кієру Паскал, капітана дівчачої команди з англійського футболу.
Що відбувається?
Вибач, номінування потребує щонайменш п'ять голосів.
Ось вам другий: Кієра!
Дайте поїсти. Годину ж бігала.
І третій, і четвертий з п'ятим!
Це була енергійна, але невірна демонстрація…
-Я – третя! -…демократії в дії.
Нагадаю, у загальній кімнаті була спеціальна скринька.
Четверта!
Вівіен, ні.
П'ятий!
Гаразд. Добре.
Маємо двох чудових номінантів.
Поаплодуймо Кієрі! Ну ж бо, підведися.
Так!
Бажаємо вам обом удачі!
Що це ви втнули?
Любиш гроші? Хочу, аби тобі трохи перепало.
-Тож замовкни та готуй торбу. -Я впораюсь, сестричко.
Гаразд!
Уперед, Рокпорте! Ну ж бо!
Нагадаю, проте,
мій зап'ясток ще не зовсім загоївся,
тож, прошу: легше з тими «Дай п'ять!»
Та нарешті, нумо до футболу!
Уперед, «Пірати», вперед!
Агов!
Клодіє.
Що з тобою? Чому ти її не номінувала?
Тобі яке діло? Біжи до своїх подружок.
То он воно що. Бісишся, бо в мене є нова подруга?
По-перше, не одна нова подруга.
У тебе тепер їх багато.
Чому тобі байдуже до нашої справи?
Не байдуже.
Але зчиняти галас – не моя фішка.
-Добре. У чому ж твоя фішка? -Я гадала, у тобі.
Та що бути найкращими подругами – наша фішка.
Он твій дружок йде.
Не забудь потім розповісти все Люсі.
Привіт. Схоже, ми долучились до перегонів.
Цукерку?
Ага, дякую.
Хочеш розважитись?
Так.
Я саме тут виріс.
Ясно.
-Нервуєшся? -Ні.
Тобто, так.
Боже, чому зі мною завжи так?
Ти про що?
ПОХОРОНБЮРО РОКПОРТУ
Похоронбюро?
Похоронбюро.
Я тут іноді катаюсь на скейті,
то помітив, що безпека тут слабенька.
Типу, жарт.
Гепнешся й зломиш карк – ти вже де треба.
-Чорнувато. -Це ж ти мене сюди привів.
Тож, ти яку б обрала?
Пам'ятай, вибір труни багато що про тебе каже.
Добре подумай.
Гаразд.
Ось ця мені до душі.
Сміливо.
Лискуче.
Мені подобається.
А тобі яку?
Мені труна не знадобиться.
Я обираю «грибний костюм». У ньому й поховають.
Гриби приберуть усі токсини.
Стаєш компостом.
Земелькою.
То скільки в тебе сестер?
Три. Всі старші.
Ти, мабуть, був малим гарнюнею.
Ага, не сумнівайся.
Чого тільки з волоссям не було.
А ще я знаю імена всіх ляльок.
-Справді? -Еге ж.
Та брешеш.
-Жозефіна, Моллі, Еді… -Господи.
Що це?
Це моє серце. Хочеш?
Гаразд.
-Саманта, Ребекка, Кая… -Та ти їх просто на ходу вигадуєш.
-Дякую. -Будь ласка.
Сесіль, і моя улюблениця – Кіт.
Чому улюблениця?
Вона – пацанка, що хоче стати репортеркою.
Як гадаєш, тут брали шлюб?
О, то було б цікаво.
Всі церемонії, де я була – така нудота.
Як одружувався мій тато, чи не дві години читали Румі.
У моєї сестри було відпадне весілля.
Коли по проходу не йдуть, а танцюють.
-Ти теж? -Ага. Мусив.
Покажи.
То чому не зізнаєшся, що робиш ті фензини?
Навіщо ховаєшся?
Мені подобається, що ніхто не знає.
Не мушу про це говорити, пояснювати.
Мені подобається, що «Моксі!» говорить сама за себе, розумієш?
Або за мене.
Колись усе одно всі знатимуть,
але
мені подобається, що от зараз я – єдиний, хто знає.
Вже пізно.
Мабуть, маю везти тебе додому.
Я гарно розважився.
-Ага, я теж. -Отож.
Добре.
Хлопче, ти лажаєш.
Гаразд.
Агов, Вівіен! Стривай.
Та ні, все нормально. Просто я трохи заплуталась.
-Не варто вистрибувати з авта. -Ти мені подобаєшся.
Дуже. Справді.
Не знаю. Я весь час про це думаю.
Переживаю, а ну як я занадто настирливий.
Ти ж крута феміністка, а не просто мила дівчина.
Тобто, ти дійсно мила. Ти не думай…
Отак от.
Гаразд.
-Привіт! -Господи Ісусе!
З ким то ти цілувалася?
З Сетом Акостою.
Сет Акоста.
То часом не він впісявся, як ви відвідували Музей флоту?
Мамо, я не знаю. Годі приколюватися, гаразд?
Якщо й далі його цілуватимеш, познайом нас.
Не ховайся від мене.
Хоч я й знаю, що ти дурниць не наробиш.
Взагалі-то я вже вагітна.
Ти не відаєш, що я можу втнути.
Смішний вийшов жарт.
Правда ж?
ВІВІЕН, Я БАЧИЛА, ЩО ТИ ПІШЛА З СЕТОМ
БОЖЕЧКУ, ВОНИ ВЖЕ ЛИЖУТЬСЯ???
ДІВЧИНО, ТИ ДЕ? ЩО СТАЛОСЯ, СЕСТРИЧКО?
ВИ З НИМ ЦІЛУВАЛИСЯ?
ТО ЩО, ВИ ЗЛИГАЛИСЯ?
Ти значно краща за Мітчела. Твоя команда виграє, його – ні.
То чому фаворит – він?
-Бо вона молодша. -Гаразд.
-Бо вона чорна. -Так.
Я хотіла сказати інше, але – так.
А ще тому, що нам усе життя твердять,
що успіхи чоловіків важливіші, ніж успіхи жінок.
А ви не зважайте.
Не зважайте.
Так от, коли виграєш ти, а ти виграєш…
Вона ж як Сирена Вільямс.
Це доведе, що з цією фігнею покінчено. Кіна не буде.
-Еге ж. -Справа не в Кієрі.
Йдеться про всіх дівчат.
-Ой. -Привіт, Емо.
Привіт. Приєднаєшся?
Ні, я просто зайшла за ось цим.
То таке. Отже, треба залучити до кампанії «Моксі!».
Є ідея.
Напиши статтю.
Та це не я. Я б не ховалася від вас.
Якби то була я, ви б теж знали. Я б влаштувала цілий парад.
Вівіен, запиши це в протокол.
Як будемо разом, все зміниться.
Еге ж.
Зупинятися не можна, ми й не будемо. Наступна зупинка – стипендія для Кієри.
-Так. -Ага.
-До перемоги!. -Так!
Гаразд, подруги, давайте-но сюди!
Отже, Сі-Джей, прослухаймо тебе на роль Одрі.
ГРАЄ У ПЕРШОСТІ ШТАТУ!
ОБИРАЙ КІЄРУ
…131, 132, 133.
Ось так!
100 штук.
Обирай Кієру. Мітчел того не вартий, ти в курсі.
Обирай Кієру. Як ти?
Обирай Кієру.
То хто головний герой твору?
Не дякуйте.
Я перехопила Шеллі, вона хотіла здерти ваші постери,
бо ви не знайшли часу зареєструватися.
Це зробила я.
Відтепер «Звитяжниці» є офіційним гуртком, що має привілеї,
як от постери на стінах.
Можливо, доведеться опанувати шахи.
Ви стараєтеся з усіх сил,
змарнувати це через формальність було б дурістю.
Мені не байдуже, ясно?
Просто маю свій підхід.
Гадаю, Кієра дійсно може перемогти.
-Я знаю. -Ні-ні, вона переможе.
Я гадаю, за Мітчела проголосують
тільки справжні покидьки.
-Точно. -Отже, леді, все ясно.
Треба відсвяткувати.
Так!
Знаю одне місце.
«МОКСІ!»
Агов!
Слухайте сюди!
Ми тут, щоб відсвяткувати
кінець придушень успіху середньовічною патріархальністю.
Так!
Так, Гелен, бачу тебе!
Дівчата, вийдіть уперед.
Кієра завтра переможе.
Тож сьогодні
ми святкуємо наші досягнення.
Запрошую наймолодших учасниць цієї революції,
дівчат з молодшої школи –
гурт Linda Lindas!
За дівчат з усіх усюд!
Доброго ранку, русалоньки й пірати.
І що це значить?
Інклюзивність.
Що, жінки вже не пірати?
Ти даси мені зробити оголошення, чи…
Звісно. Доброго ранку, пірати будь-якої статі.
Глянь-но, кого немає.
Ой, маленький Мітчел Вілсон злякався поразки.
Привіт. Коли мені ввечері зайти?
О п'ятій. Ще мама хоче з тобою познайомитись.
Без проблем. Матусям я подобаюсь.
Не забудьте подати голос за представника зі спорту,
поки є час.
Переможця оголосять після гри.
Кієра!
Ні! Фу! Мітчел!
Саме так, Емо.
А зараз, послухаймо одного з кандидатів.
Капітана нашої команди з футболу, Мітчела Вілсона.
Стривай, що?
Що?
Нам про таке не казали. Якщо він виступає, Кієра теж мала б.
Дозволь, Емо.
Мітчеле,
вітаю в нашій скромній студії.
Ти тепер як мій співведучий.
Шановні учні,
мене звати Мітчел Вілсон
і упродовж кількох тижнів я є жертвою
спрямованого нападу анонімної групи, відомої як «Звитяжниці»,
Вони розносять брехні
та паплюжать моєю репутацію.
Якщо одним словом, це – булінг.
Він таки переляканий. Ми його дістали.
А найгірше –
невідомо, хто ж та Звитяжниця.
Що за людина розповсюджує брехню,
але не каже, хто вона?
Це слабка людина.
Тож сьогодні,
як йтимете голосувати, просто поміркуйте над цим.
Хто та Звитяжниця?
Хто буде її наступною жертвою?
Бо це можете бути й ви.
Нумо, «Мітчел!», на «три»!
-Мітчел! -Кієра!
-Привіт. -Привіт. Це – мамі.
-Що? -Ну, гостинець. Довірся мені.
-Добре. -Вітаю!
Вітаю, місіс Картер.
Я не місіс Картер.
У вас різні прізвища?
Ага, я зберегла дівоче.
Її прізвище Картер, а моє ні. Зви мене Лісою.
Гаразд, Лісо.
-Це вам. -Дякую.
Морозиво, що я вчора й купила, на гостинець. Як мило.
Мамо!
Ні, таки мило. Моя дочка вважає, що я маю відмовитись від молока.
Ну, я молочного не вживаю.
-Молоко корисне. -Мамо, ми про це говорили.
-Це не так. -Саме так.
-Зміцнює кістки. -Доведено, що воно шкідливе.
Думки науковців розходяться.
-Та ні. -Ти віриш у науку?
Я вірю у науку. Авжеж.
Сете, а що робитимеш через десять років?
-Подумай. -Десять років.
Мабуть, ще буду кататися на скейті. Сподіваюсь.
Тож, плану немає?
-Відповідати необов'язково. -Гаразд.
Ну, розважтеся на грі.
-Гаразд. -Дякую.
І, Сете, цього разу спробуй не намочити штани.
О господи. От навіщо ти про це зараз?
Просто ігноруй.
Пам'ятаєш?
Музей флоту, перший клас. Я була з вами.
-Щось пригадується. -Он як!
Я ж казала, то був він.
-Ми йдемо. -Радий знайомству.
Я теж.
Розважайтеся.
У тебе неймовірне волосся.
Ти так приємно пахнеш.
-Коли ви зустрічаєтесь? -Незабаром.
Вівіен, я повинен тобі сказати.
Я ще…
Я ніколи…
Еге, я теж ніколи.
Гаразд, але мені…
Мені хочеться, щоб це було щось особливе.
Тобто, вибач.
Ні, стривай!
Це ти вибач.
Я на 100% хочу, щоб це була саме ти.
Не знаю, чи варто це робити поспіхом, перед грою.
Хочу, аби ти думала тільки про мене.
Ти на мене так дивишся…
Це погано?
Ні.
Як швидко б'ється серце.
Нервуєшся, чи збуджена?
Все разом.
Господи, Кієра повинна перемогти.
Навіть як і ні,
повертайся прямо сюди.
Згода.
Мені тут добре.
Ми невдахи.
Перемога була так близько.
Передаймо слово команді підтримки.
Міс Вівіен, це ви? А то з вами часом не містер Руки?
Гаразд. Добре.
Де ти була?
З хлопцем?
Ага.
Гляньте, що в мене є.
Шампанське.
Буде що відкоркувати.
А тепер, запрошую номінантів на звання учнівського представника зі спорту
вийти до мене.
Давай, Кієро!
І переможцем…
стає…
Мітчел Вілсон.
Мітчел представлятиме
відданість школи Рокпорт силі характеру та лідерським якостям
на майбутніх зборах штату.
А ще, він зможе скористатись цієї стипендією в $10 000
для вступу до будь-якого навчального закладу за власним вибором.
Кієро, це була цікава виборча кампанія.
Як освітянка,
я вважаю залучення до неї буквально всіх чудовим та захопливим результатом.
Здорова та чесна конкуренція – це добре.
До речі, про чесність.
Ціни в мережі «Біґ файв спортінґ ґудз»
дуже чесні.
Вона програла.
Привіт, ти сьогодні рано.
А ти хто такий? То моє місце.
-Це Джон. -Привіт, я Джон.
Хвилинку.
Ми зустрічалися в супермаркеті. Ти той хлопець з різанцем.
Яка хитрунка.
Таїлася від мене. Але таки впіймалася.
Йдіть до себе, юна леді.
Ти що, п'яна?
Ага. А чому б ні? Розумієш?
Стараєшся, зі шкури лізеш, а насправді все марно, нічого не виходить.
Тож знаєш що, матусю?
Ти гадки не маєш про моє життя, а я, як з'ясувалося – про твоє життя,
то, мабуть, мені слід робити своє, а тобі – своє.
Ласкаво прошу до родини, Джоне.
Ти – бовдур.
-І мені такий буде? -Не знаю. А слід?
Гадаєш, це хороша ідея?
Може й ні. Але іншої не було.
-Бувай, Френку. -Ага, покажи їм!
ТИ – БОВДУР! «ЗВИТЯЖНИЦІ»
«Ти бовдур».
Отакої, жінки в цій школі здуріли.
Ти що робиш?
Ти не в курсі? Я той бовдур, що переміг.
Серйозно?
Знаєш що? Ти просто бовдур. І не чіпай їх.
Будеш так робити, я ображуся.
Мітчеле, стикери геть та йди на урок.
Вівіен, за мною.
Маєш халепу.
Звідки в тебе ці стикери?
Вони були у вбиральні.
Зараз все серйозно.
Пошкоджено шкільне майно.
Когось за це відсторонять.
Схоже, Мітчел – не єдиний, на кого «Звитяжниці» мають зуб.
«Ясно, що директорка Шеллі
не має намірів підтримувати жіночу частину учнівства,
вона несправедливо надала Вілсонові
можливість виголосити…» Ненависницьку промову?
А чому ви дали Мітчелові час в ранкових оголошеннях?
Він його отримав, бо попросив.
Якби «Звитяжниці» попросили, теж отримали б.
І як нам було знати, що ми маємо про це просити?
Хочеш сісти за стіл – принеси собі стілець.
Послухай, Вівіен, все це чудово,
але повинно залишатися в межах правил школи.
Він вам подобається?
Мітчел?
Гадаю, дівчатам в школі цікава ваша думка.
Ну, я теж дівчина в школі,
і мені дуже цікаво, хто ж ця Звитяжниця.
Ти не в курсі?
Ні.
Ваша машина вся в стикерах.
Тих самих стикерах?
Викликати пожежників?
Господи, ні.
-Без розголосу. -Прибиральника?
Саме його. Кличте прибиральника.
КРАЩИЙ ДИРЕКТОР МАРЛІН ШЕЛЛІ
МАШИНА ШЕЛЛІ ВСЯ В СТИКЕРАХ ХТО!?
ЧУЛА, ПОЦУПИЛИ ЇЇ ПРИЗ КРУТО!
НЕ КРУТО, КЕПСЬКО МИ В БІДІ
Агов, ми ще посварені?
Можеш не вибачатися. Все нормально.
Гадаю, це тобі варто б вибачитись.
Що? Чому б це мені вибачатися?
Добре, як хочеш повдавати недоумкуватого підлітка,
ось як ми це зробимо:
ти прийшла п'яна, тому мусиш завтра вечеряти зі мною та Джоном.
-Це таке покарання? -Так.
З тих жахливих покарань,
коли доводиться вечеряти з матір'ю та хлопцем,
що її зацікавив уперше за довгий час.
Тільки якщо Сет теж буде.
І я не гарантую, що не проблююся.
Я всіх попереджу.
Це означає, що вона злякалась. Тобто, ми щось таки робимо.
Насправді
ми запускаємо хвилі. Так?
Так!
Що відбувається?
Клодію відсторонили. За «Звитяжниць».
Як це?
Так, це відпадно. Вона прийняла удар за всіх.
Це не відпадно.
Нічого страшного.
Напише про це в заяві на вступ,
люди дурітимуть.
-Вона впорається. -Не розказуй за Клодію.
Вона все життя була моєю кращою подругою, а ти тільки-но з'явилася.
Гаразд. Ого.
Ні!
І на поріг не пустила, так?
Повний облом.
Ага. Мамі було б легше, аби я підхопила менінгіт та померла,
ніж це відсторонення.
Принаймні, смерть від хвороби не ганебна.
Це тобі може зруйнувати все життя.
Не знаю.
Шеллі карає мене, бо реєструвала «Звитяжниць» я.
Мені й досі не віриться…
Ага.
Вона все випитувала, хто лідерка, я казала, що не знаю.
Нічого не хочеш розповісти?
Як ти здогадалась?
Ми подруги від чотирьох років.
Гадаєш, я могла таке не помітити?
Чому ти мені не казала?
Спочатку ти була проти.
Бо знала, що добром це не скінчиться. І глянь-но, що вийшло.
Я тебе не втягувала.
Ще й як.
Через тебе я переживала, що мало роблю.
Тобі не зрозуміти, Вів.
Не зрозумієш, бо ти біла.
Що!?
Знаєш, на що пішла мама, щоб емігрувати?
Що їй доводиться робити, аби я могла піти у коледж?
Для мене це – страшенний тиск,
я не повинна ризикувати, як це можна тобі.
-Клодіє, вибач. -Маю йти.
Мушу спокутувати гріхи чисткою килимів.
Як ти знала, що то я, чому не сказала Шеллі?
Бо я не боягузка, на відміну від тебе.
От же ж.
Ще й оце.
Хлібних паличок у нас вдосталь.
Це ті, що я приніс?
Спеціально для тебе є свіжі.
Що це з голосом?
Звичайний.
Ні, не звичайний.
То що нині нового в житті підлітків?
Та, знаєте, небагато.
З фізікою в мене біда.
-Фізика й мені йшла тяжко. -Ага.
У вас стільки спільного. Може, п'ять одне одному дасте?
Вас ще навчають тим мнемонічним прийомам
на запам'ятовування формул?
Якщо й так, це не допомагає.
Стан ідеального газу: «щось там щось… – навпаки ріка тече».
PV = NRT. «Подме вітер –»…
То були інші часи.
Мене про фізику не запитаєте?
Чи як я дівчина, то й нездатна розуміти науку?
Зовсім ні. Хочеш поговорити про фізику?
Ти зробила салат?
І в ньому щось зелене?
Так, в салат часто кладуть зелень.
Це ненормально. Зазвичай вона харчується замороженою піцою.
Ну, з нашим графіком знайти час готувати вечерю складно.
Нічого. Я залюбки куховарю.
Чому в тебе на машині прапор США?
Любиш Америку? Вважаєш її ідеальною?
А знаєш, що до гендерної рівності США йти ще років 300?
Саме це мене не тішить.
А як не тішить, що ти робиш, аби це змінити?
Агов, Вів!
Так. Що?
Хочеш, аби я заспокоїлася?
Щоб була чемна? Як ти? Щоб усім було зручно й затишно?
Щоб була тобі милою дівчинкою з бантиками?
Не зважай на ці сердечка та зірочки на руці.
Чому б не написати на руці твоє ім'я, щоб всі знали, що я – твоя власність,
чи щось таке?
-Вівіен! -Геть патріархат!
Що відбувається?
Я не така, як ти.
Тобі й не треба. Будь собою.
Ненавиджу! Це найтупіше, що можна комусь сказати.
«Будь собою. Просто собою». Якась недолуга маячня.
Гаразд, що ти хочеш почути?
Можеш просто вийти?
Ні. Це мій дім. Можу бути де забажаю.
Точно. Я ж забула.
Ти ж бунтівниця, нікого не послухаєшся,
якщо це не якийсь невдаха, що фліртонув з тобою у магазині.
Не смій зі мною так говорити.
Я твоя мати, а ще я – людина,
якій також буває самотньо, якщо я комусь подобаюсь, це добре.
Гаразд. Чудово. То йди, смакуй весняним салатом,
поки я сиджу тут і моє життя розвалюється.
Що розвалюється?
Нічого.
Клодія не хоче розмовляти, можуть випхати зі школи,
а ще майже був секс.
Хвилинку, тебе можуть вигнати?
Мамо, а про секс не цікаво?
Не гарячкуй.
Шеллі сказала, що вижене всіх, пов'язаних зі «Звитяжницями».
Клодія вже вилетіла.
Що за «Звитяжниці».
Феміністський гурток, мій.
-Ти створила феміністський гурток? -Ага, це ти винна.
Я його започаткувала, бо повірила тобі,
що я сильна та все таке. Але я не така.
І нічого не виходить, і ніхто не допоможе,
і я з цим усім сам на сам.
Мамо, чому тато не буває зі мною на Різдво?
Ой, дитинко.
Будь ласка, просто йди. Хочу побути сама. Добре?
Безсумнівно. Йому помстилися за злочин, якого він не скоював.
Свідчень немає. Доказів немає. Нічого немає.
-Як його можна не жаліти? -Він гангстер.
Так, але Майку,
всередині він романтик. А вони з ним так вчинили.
Я так і не зрозумів…
…то він хороший? Чи поганий? Не знаю.
Він хоче, щоб ти себе спитав.
Щоб ти замислився над собою та власною мораллю.
Чи ти співпереживаєш з…
Агов.
Ти на мене сердитий?
Бо ти на мене накричала й потім покинула одного на вечері?
Та ні, Вівіен, чому б я сердився?
Пробач. Стільки всього навалилося.
Та невже? Справді? Як на мене, спочатку ти наробила дурниць,
потім звалила вину на інших, а сама відриваєшся на мені,
мамі та її абслоютно чудовому хлопцеві.
Хіба я не підтримав тебе у всьому?
Я не заслужив бути хлопчиком для биття.
Може, ти не така, як я уявляв.
ЗВИТЯЖНИЦЯМ
«Любі "Звитяжниці", мабуть, це помилка, але я не знаю, до кого ще звернутися.
Минулого року мене зґвалтували.
Я хотіла розповісти,
але щоб ніхто не знав, що це я.
Ви робите своє діло, але нікому невідомо, хто ви.
Можете допомогти? Як анонім аноніму».
ҐВАЛТОПОРТ
НЕСИЛА ТЕРПІТИ? УЧЕНИЦЮ ЗҐВАЛТУВАЛИ.
ВИЙДІТЬ ПІСЛЯ ДЗВОНИКА Й ПОКАЖІТЬ, ЩО ВОНА НЕ САМА.
БАЧИЛИ, НА КАНАЛІ «ЗВИТЯЖНИЦЬ»?
ВИЙДЕТЕ? ЯК ГАДАЄТЕ, З КИМ ЦЕ СТАЛОСЯ?
БОЖЕ, ЗҐВАЛТУВАННЯ? НАС НЕ ВИПРУТЬ? ЧУЛИ Ж ШЕЛЛІ…
ЦЕ ВЖЕ КРАЙ!
Неймовірно.
Проходьте. В обхід.
Я зачитаю нове правило школи.
Учні, що вийдуть,
вважатимуться причетними до групи «Звитяжниці»,
що винна у пошкодженні майна школи,
порушенні, що карається виключенням.
Це вже не жарти.
Зрозуміло?
Добре подумайте.
Бо якщо це зробите,
занапастите майбутнє.
А я вмиваю руки.
Гайда, ходімо!
Ну ж бо, виходьте!
Мій найгірший кошмар – це публічний виступ.
Я не маю сміливості.
Я не маю шаленості деяких з моїх подруг.
Я аж ніяк не відповідаю тому, чого зазвичай очікують від лідерки,
та, хай там як, я тут.
Мені набридло, що нас завжди відштовхують.
Нам не дають йти вперед,
нас оцінюють,
кривдять.
І ніхто цим надто не переймається.
До нас не дослухаються.
Ось чому я сьогодні вийшла.
Ось чому я тут стою
й горлаю до вас усіх.
Тому я створила «Звитяжниць».
Знаєте що? Я вам треба когось виключити, виключайте мене.
Це я. Я це розпочала. Я – Звитяжниця.
Тоді й мене виключайте.
Я створила канал в Інстаграмі, та ще й цим пишаюся.
Я з тобою.
Я проти дрес-коду.
Я вдягатиму що хочу, яким би не було моє тіло.
І прикриватися я не буду.
-Так. -То виключайте мене!
Бредлі гепнувся в тому дебільному костюмі через мене.
То був фемінізм у дії. Й мені геть не шкода.
Звитяга назавжди!
Записку написала я.
Це я попросила допомоги.
Бо мені здалося, що «Звитяжниці» – єдині, хто дослухається.
Ми слухаємо.
-Ми з тобою. -І ми віримо.
Минулого року, після балу випускників,
мене зґвалтував Мітчел Вілсон.
Він був моїм хлопцем,
і це сталося у моїй спальні.
А потім з'явилося те звання, «Я б їй вдув».
Що це взагалі таке?
Вибачте, не знаю, що казати.
Не розумію своїх почуттів.
Мабуть, я злюся.
Злюся, й хочеться кричати.
-Давай! -Покричи!
Кричи!
І що це означає?
Мітчеле Вілсон.
Так?
Ходімо зі мною.
Я знала, що це ти.
Та ну. Нічого ти не знала.
Як завжди. Тиха вода греблю рве.
-Ото несподіванка. Я тобою пишаюся. -Дякую.
-Дала жару. -Непогано, як для інтровертки.
-Звідки ти тут? -Твоя мама підвезла.
А тобі хоч можна?
А то що? Ще раз відсторонять?
Що б я без тебе робила?
Гадаю, ми ніколи не взнаємо.
Я така рада, що ти тут.
На «три»: Звитяга!
-Агов! -Готові? Раз, два, три! Звитяга!
Так!
Все гаразд?
Гадаю, так.
Дякую, що надихнула мене.
Навзаєм.
Хочу, щоб ви знали: «Звитяжниці» – для всіх.
-Точно. -Може комусь є що сказати? Давайте!
Я.
Виходь, подруго.
Розкажи свою правду.
Я хочу… Вибачте.
Хочу сказати, я чорна на 110%,
і в мене на голові не перука.
І не начіс.
В мене густе, кучеряве волосся. Такою я вродилася!
І ні, волосся торкатися не можна!
Добре сказала!
Так, не торкайтеся нашого волосся, второпали?
Гаразд.
Тепер, коли всі розуміють, наскільки це важливо,
маємо багато…
Пробач мені.
ВІВІЕН
Що?
«МОКСІ!»
Переклад субтитрів: Сергій Білай