‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי -‬
‫אני מצפה שיהיה מעונן בהמשך היום.‬
‫אז מה קורה בסאטון הו?‬
‫- סאפוק, אנגליה, 1939 -‬
‫יש שם גברת עם עבודת חפירה.‬
‫תודה רבה. סע בזהירות.‬ ‫-תודה.‬
‫בוקר טוב. גב' פריטי, בבקשה.‬
‫בזיל בראון.‬
‫חכה כאן.‬
‫שנציץ בהם?‬ ‫-כן.‬
‫דברים מהסוג הזה‬ ‫נעשים בדרך כלל דרך מוזיאונים.‬
‫כן, אבל כשפניתי לאיפסוויץ',‬
‫מר ריד מור אמר שבגלל המלחמה המתקרבת,‬ ‫הם לא יתחילו בפרויקטים חדשים.‬
‫טוב, הם עמוסים עם הווילה הרומית.‬
‫כן, הוא אמר שאתה עובד על זה.‬ ‫-נכון.‬
‫הוא אמר לי שאתה אדם קשה.‬
‫באמת?‬
‫לא שגרתי... ולא מיומן.‬
‫כן הוא אמר, מה?‬
‫טוב, אני לא בלתי-מיומן.‬
‫אני עוסק בתחום מאז שאני גדול מספיק‬ ‫כדי לאחוז במסטרינה.‬
‫אבי לימד אותי.‬
‫אולי ריד מור פשוט רוצה לשמור אותך לעצמו.‬
‫אני לא יודע בקשר לזה.‬
‫תמיד סקרן אותי לראות את התלים האלה.‬
‫הנרי השמיני בא לכאן כדי לחפור.‬
‫כך שמעתי.‬
‫אין תיעוד של מה שמצא.‬
‫בעלי ואני קנינו את השטח הזה‬ ‫בתקווה לגלות מה נמצא מתחתיו,‬
‫אבל תוכניות סופן להשתבש.‬
‫מה הם? תרצה לנחש?‬
‫תלי-קבורה, אני מאמין.‬
‫אני מניח שאנו עומדים בבית הקברות של מישהו.‬
‫ויקינגי...‬
‫אולי עתיק יותר.‬
‫מסתבר שנערות מקומיות‬ ‫היו שוכבות עליהם בתקווה להתעבר.‬
‫שמעתי לא מעט אגדות.‬
‫זו הסיבה שאת רוצה לחפור?‬
‫סיפורים על אוצר קבור?‬
‫העניין שלי בארכיאולוגיה החל, כמו שלך,‬ ‫בגיל שבו בקושי יכולתי לאחוז במסטרינה.‬
‫בית הילדות שלי נבנה‬ ‫על חורבות מנזר ציסטרציאני.‬
‫עזרתי לאבי לחשוף את האפסיס.‬
‫הוא מדבר, נכון?‬
‫העבר.‬
‫יש לך כאן ארנבים, גב' פריטי.‬
‫כן, אני מודעת לכך.‬
‫ארנבים חופרים מחילות.‬ ‫הם מזיקים לחפירות ארכאולוגיות.‬
‫הייתי רוצה להתחיל בזה.‬
‫אני אישית לא הייתי מתחיל בזה, גב' פריטי.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי יש לו שקע באמצע, את רואה?‬
‫והאדמה מרגישה לא דחוסה.‬
‫שודדים היו כורים פירים באדמה.‬
‫הם נקראים "פירי שודדים".‬
‫כל מה שמצאו בוודאי הותך ונמכר לפני זמן רב.‬
‫אני מנחש שיהיה עדיף לך להתחיל עם אחד מאלה.‬
‫אבל יש לי הרגשה לגבי זה.‬ ‫-זה הכסף שלך, גב' פריטי,‬
‫אבל אני הייתי מבסס את החפירה‬ ‫על ראיות, לא על רגשות.‬
‫באשר לתשלום, האם פאונד,‬ ‫15 שילינג ושישה פנס לשבוע מקובלים עליך?‬
‫לא.‬
‫שאלתי את מר ריד מור כמה הוא משלם לך.‬ ‫זו הייתה תשובתו.‬
‫הוא לא משלם מספיק.‬
‫בסדר. אני חוששת‬ ‫שזה כל מה שאוכל להרשות לעצמי להוציא.‬
‫טוב, אני מבין.‬ ‫-רוברט, מאיפה השגת את מסכת הגז הזו?‬
‫תוריד אותה.‬
‫סליחה, לא ידעתי שאת...‬ ‫-זה לא צעצוע.‬
‫רוברט, זה מר בראון.‬
‫שלום, בחור צעיר.‬ ‫-רוברט פריטי, נעים מאוד.‬
‫מי רודף אחריך?‬ ‫-קפטן לסקה וכנופיית הפושעים שלו.‬
‫מר בראון הוא ארכיאולוג.‬
‫אני חופר.‬
‫באת לחפור בתלים?‬
‫אני חושש שלא. לא היום.‬
‫סלחו לי.‬
‫בהצלחה עם כנופיית הפושעים שלך, רוברט.‬
‫תודה.‬
‫ובהצלחה לך בחפירה, גברתי.‬
‫לעזאזל.‬
‫מר בראון?‬ ‫-כן?‬
‫בילי ליונס, זה מגב' פריטי.‬
‫בסדר.‬
‫תגיד לה יום שני.‬
‫8:00 בדיוק.‬
‫לא אעבוד תמורת פחות משני פאונד בשבוע.‬
‫זה רחוק מדי באופניים,‬ ‫אם את רוצה יום עבודה מלא.‬
‫תוכל לישון עם משפחת ליונס‬ ‫בבית הכרכרה.‬
‫מר ליונס הוא הנהג שלי,‬ ‫וגב' ליונס אחראית על המטבח.‬
‫אזדקק לעזרה.‬
‫אני יכולה לספק לך עובד אחד.‬
‫שניים זה עדיף.‬
‫אני שמחה שבכל זאת הצלחנו להגיע להסדר.‬
‫ג'ון ג'ייקובס ומר ספונר‬ ‫מביאים את עגלת הרועים.‬
‫אולי היא תהיה שימושית במזג אוויר סוער.‬ ‫-זה מאוד מתחשב מצדך.‬
‫בני, רוברט, ישמח לעזור לך בכל צורה.‬
‫אם נוכחותו תעיק עליך...‬
‫לא, לא. הוא יכול להצטרף.‬
‫תתחיל בתל הזה?‬
‫כן.‬
‫לדעתי אפשר לשכוח‬ ‫מהתל הגדול יותר, גב' פריטי.‬
‫התל הזה כאן,‬
‫זה המקום שנמצא בו משהו.‬
‫טוב,‬
‫לא אעכב אותך.‬
‫אני מודה לך מאוד.‬
‫אם תשאל אותי,‬ ‫הוא צריך להניח לתלים של גב' פריטי.‬
‫תודה, גברתי.‬ ‫-תודה לך.‬
‫חומד, תהיה זהיר בבקשה.‬ ‫כמעט הפלת אותי.‬
‫סליחה. מר בראון ביקש לקרוא לך.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫תודה לך על ההודעה.‬
‫זה נראה כמו מגש שמקבלים אצל הקצב.‬
‫יש כאן השחרה, שעשויה להעיד על הבערת אש.‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫הם ממוזיאון איפסוויץ'.‬ ‫מר ריד מור התקשר אליי.‬
‫הוא רצה לראות‬ ‫איך החפירה מתקדמת, אז הזמנתי אותו.‬
‫גב' פריטי? זה גאי מיינרד, האוצר החדש שלנו.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום, בראון.‬
‫מיינרד. אפשר לשאול אותך פה לרגע, בבקשה?‬
‫בסדר גמור.‬
‫אחת.‬
‫תפסת? שתיים.‬ ‫-כן.‬
‫שלוש. לעזאזל.‬
‫זו תוצאת העמל שלך?‬
‫סלחו לי.‬
‫לא יותר ממה שאתה היית...‬
‫עליי להפציר בך, גב' פריטי,‬ ‫לתמוך בווילה הרומית שלנו.‬
‫איום המלחמה תלוי מעל ראשנו.‬ ‫כולם ממהרים לחפור לפני שתתחיל העוינות.‬
‫לכן עלינו לבקש ממך להשיב את מר בראון.‬
‫אני רוצה שיסיים את מה שהתחיל.‬
‫ייתכן שמצאנו את הווילה הרומית‬ ‫הגדולה ביותר צפונית לפליקסטו.‬
‫חשיבותה גדולה בהרבה, אם תסלחי לי,‬ ‫מאשר... המבצע השולי הזה.‬
‫אז הבחירה בידי מר בראון.‬
‫סלחו לי, השנים הפכו את פיסת העץ הזו...‬ ‫לחול דחוס.‬
‫טעיתי בניחוש הגיל שלה.‬
‫שיערתי שהיא מהתקופה הוויקינגית,‬ ‫אבל לדעתי היא עתיקה יותר.‬
‫אנגלו-סקסונית.‬ ‫-זה מאוד לא סביר, בראון.‬
‫אנחנו זקוקים לך בווילה.‬ ‫באתי לכאן כדי לומר את זה, ו...‬
‫גב' פריטי שיחררה אותך.‬
‫אמרתי שהבחירה בידיך.‬
‫אם כך, אשאר כאן.‬
‫אני מודה לך מאוד, גברתי.‬
‫סליחה.‬
‫תשמע, בראון, הבהרת את הנקודה.‬ ‫תקבל שני פאונד לשבוע.‬
‫ניתן לך כמה ימים לסיים פה, ואז,‬ ‫מכיוון שהמוזיאון שלנו הוא היחיד באזור,‬
‫כדאי לך לשקול את עתידך בקפידה.‬
‫אני מבין.‬
‫מר בראון מספר לנו כל מני דברים.‬
‫למשל, מה האיבר הכי חשוב בגוף של ארכיאולוג?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫האף שלו.‬
‫אם יש שם משהו, הוא ידע לפי הריח.‬
‫תלך לבקר את אביך אחה"צ.‬
‫אני חושש שזקוקים לי כאן.‬
‫אפשר לקום, בבקשה?‬
‫אם אתה בטוח שסיימת.‬
‫- פרנק פריטי -‬
‫צלי בקר ביום חם שכזה‬ ‫יגרום לכל אדם לכאבי בטן, גב' ליונס.‬
‫זה היה בדיוק כמו בפעם הקודמת.‬
‫גב' פריטי, את מייצרת את כל החומצה הזו‬ ‫מפני שאת דאגנית.‬
‫דיברנו על הנושא בעבר.‬
‫עלייך ללמוד להפסיק לדאוג.‬
‫אחרת, תעשי לעצמך כיב קיבה.‬
‫טוב... אם כך אתה חושב.‬
‫לא כדאי לך להיות שם למטה,‬ ‫גב' פריטי. זה מסוכן.‬
‫ספונר וג'ון ג'ייקובס מכינים חיזוקים.‬ ‫אי אפשר להמשיך בלעדיהם בשלב זה.‬
‫קראתי את התיאור של הווארד קרטר‬ ‫על החפירות שלו בקבר של תות ענח אמון.‬
‫הוא עמד בפתח חדר הקבורה,‬
‫האדם הראשון שעשה זאת ב-3,000 שנה,‬
‫והוא ראה טביעות אצבעות שעדיין טבועות בצבע.‬
‫הוא אמר, "הזמן איבד את משמעותו".‬
‫עלה על דעתי שאולי תחשוף שרידי אדם.‬
‫כן, זאת אפשרות.‬
‫אנחנו חופרים כדי לפגוש במתים.‬
‫מוציאים אותם מקברם.‬
‫תמיד חוקרים את מקרה המוות‬ ‫כשמוצאים שרידי אדם.‬
‫המתים עדיין מקבלים את החסד הזה,‬ ‫לא משנה כמה מאות שנים שכבו באדמה.‬
‫לא ניתן לחפור באדמה מבלי לקחת בחשבון ש...‬
‫מר בראון?‬
‫ספונר! ג'ייקוב‬‫ס‬‫! תזעיקו עזרה!‬
‫פה!‬
‫קדימה, בזיל.‬
‫זהירות על הראש שלו.‬
‫מר בראון!‬
‫מר בראון?‬
‫זהו.‬ ‫-זהו.‬
‫מר בראון.‬
‫אתה בסדר עכשיו. אתה בסדר.‬
‫אתה בסדר.‬
‫לספרייה, גרייטלי.‬ ‫השכיבו אותו על הספה.‬
‫ראית משהו?‬
‫ראיתי משהו?‬
‫כשלא היית.‬
‫משהו באמת עלה בראשי.‬
‫מה זה היה?‬
‫סבא שלי.‬
‫נקראתי על שמו.‬
‫בזיל בראון.‬
‫חקלאי.‬
‫לימד אותי את כל הידוע לי על אדמת סאפוק.‬
‫ראית אותו?‬
‫לא ראיתי דבר. פשוט...‬
‫פשוט חשבתי עליו.‬
‫טוב... אולי הוא ראה אותך.‬ ‫-סלחי לי.‬
‫מר בראון, אתה בסדר?‬
‫מר בראון!‬
‫מר בראון, אתה חייב לנוח!‬
‫את מבינה, גב' פריטי...‬ ‫זה ההוא שאת אוהבת.‬
‫זה שרצית שאתחיל בו. הוא אובלי.‬
‫כמו גב של חזיר בר.‬
‫רואה? כל האחרים עגולים.‬
‫כן.‬ ‫-האדמה הזו נחרשת כבר 1,000 שנים.‬
‫עכשיו, נניח שמי שחרש כאן...‬
‫הפיל חלק ממנה בהדרגה.‬
‫אז עד שהשודדים הגיעו,‬
‫הם בוודאי מיקמו את המנהרה‬ ‫במקום שהם סברו שהוא המרכז...‬
‫אך ייתכן שזה לא היה המרכז.‬ ‫-נכון.‬
‫ממזרח למערב, זו תחושתי.‬
‫רק תאמרי...‬
‫ואני אחפור.‬
‫המטוס שלי התרסק‬ ‫אל תוך השממה הארקטית, אתה מבין,‬
‫וכשהתעוררתי, חלפו 500 שנים.‬
‫אז עכשיו אני תקוע במאה ה-25.‬
‫איך שם?‬
‫כדור הארץ נשלט על ידי קילר קיין,‬ ‫אדם מרושע ביותר.‬
‫כמו היטלר?‬
‫כן, עם שפם גרוע אפילו יותר.‬
‫לאנשים שעשו את תלי הקבורה האלה יש שפמים?‬
‫וזקנים.‬
‫הם היו אנשים מזוקנים מאוד.‬
‫לא כמו הרומאים, הם אהבו גילוח קרוב.‬
‫הוויקינגים וטייסי החלל הם אותו הדבר, לא?‬
‫הם חוקרים ארצות חדשות ונלחמים בספינות.‬
‫כן. עכשיו כשאתה מציין את זה,‬ ‫אני מניח שאולי הם אותו הדבר.‬
‫הם עוברים פה כל הזמן.‬ ‫יש כאן בסיס של חיל האוויר.‬
‫היית רוצה לעוף, מר בראון?‬
‫אבל אני עושה זאת.‬
‫בכל רחבי היקום.‬
‫בכל פעם שאני מסתכל מבעד לטלסקופ.‬
‫יש לך טלסקופ?‬
‫אכן.‬ ‫-הבאת אותו איתך?‬
‫כן.‬
‫תראה לי?‬
‫אולי.‬
‫בחיי, הוא ממש אוהב לקשקש.‬
‫מה היה כל העניין עם טיסות חלל?‬
‫למר בראון יש המון ספרים.‬
‫הוא הגיע על האופניים עם ערמה גדולה שלהם.‬
‫גב' ליונס אומרת שחלק מהם בנורווגית.‬
‫שננסה את המשי הירוק?‬
‫כולם אוהבים אותו, לא?‬ ‫-לא.‬
‫הקטיפה, עם התחרה.‬
‫גב' ליונס מקווה שזה יהיה קל לעיכול.‬
‫מה שלום הרגל שלך, מר גרייטלי?‬
‫הרבה יותר טוב, גברתי. תודה על ההתעניינות.‬
‫שאפעיל את הרדיו?‬ ‫-כן.‬
‫...משמר האוויר, עד גיל 32,‬
‫מתבקשים כעת להתייצב להכשרה נוספת‬ ‫כטייסי חייל האוויר או אנשי צוות.‬
‫היא רק כאן 12 שנים.‬
‫הגיעה מצ'שייר.‬
‫ואז היא נישאה לקולונל.‬
‫הוא התחיל להיפגש עם אידית‬ ‫כשהייתה עוד בביה"ס,‬
‫וביום הולדת‬‫ה‬‫ ה-17, הוא ביקש את ידה.‬
‫היא סירבה לו.‬
‫היא אמרה שלא תוכל לעזוב את אביה.‬
‫היא טיפלה באביה 13 שנים נוספות, עד שמת.‬
‫13 שנים.‬
‫לבסוף היא קיבלה את הצעתו של הקולונל,‬
‫הוא המשיך להציע מדי שנה, ביום הולדתה.‬
‫מיד לאחר שרוברט נולד,‬
‫גם בעלה נפטר.‬
‫תאר לעצמך.‬
‫- סיפורים מופלאים -‬
‫מישהו מכם רוצה להביט דרכו?‬
‫חשבתי שצריך לשבת בשביל זה.‬ ‫-נסה אתה.‬
‫בדיוק.‬
‫אעקוב אחריך עד הבית.‬
‫רגע! רגע, למען השם!‬
‫קדימה.‬
‫מיינרד!‬
‫- מוזיאון איפסוויץ' -‬
‫מצאו מסמרת ברזל בתל הקבורה בסנייפ, נכון?‬
‫סנייפ? בזיל, מה מצאת?‬
‫אלוהים אדירים, בזיל.‬
‫טוב. מצאת משהו, בזיל?‬ ‫-זה מתקדם.‬
‫מר ספונר, תוכל להביא‬ ‫את סרט המידה שלי מהעגלה?‬
‫כדאי שאחד מכם יביא לכאן את גב' פריטי.‬ ‫-היא נסעה ללונדון.‬
‫מה? לכמה זמן?‬ ‫-ללונדון, עם רוברט. לכמה ימים.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫טוב, חברים, קדימה. בואו יחד.‬
‫כדאי שיהיה לנו‬ ‫מה להראות לגב' פריטי כשהיא תשוב.‬
‫וכוסות הבדולח.‬
‫לא, מהדלת הצדדית, בבקשה.‬
‫גב' פריטי חזרה כבר מלונדון?‬ ‫-היא בדיוק יושבת לסעוד.‬
‫אמרתי לך שזה דחוף.‬
‫אני בטוח שלא תרצה להפריע ל...‬
‫זה בסדר, מר גרייטלי.‬
‫זה מר בראון?‬ ‫-כן. חומד.‬
‫אני חושב שכדאי שתבואי לראות.‬
‫זו ספינה.‬
‫מה זאת אומרת, ספינה?‬
‫זו ספינה שנקברה בתל.‬
‫למה שמישהו יקבור ספינה?‬
‫מפני שזה קבר, לדעתי.‬
‫קבר של מי?‬
‫אני מאמין שזה קבר של אדם גדול.‬
‫לוחם...‬
‫או מלך.‬
‫בוודאי גררו את הספינה שלו‬ ‫מהנהר עד לגבעה הזו.‬
‫קשרו אותה בחבלים וגררו אותה על בולי עץ.‬
‫בני אדם, סוסים, בוודאי נדרשו מאות מהם.‬
‫הם לא היו טורחים כך על סתם אדם פעוט.‬
‫אתם יכולים לתאר לעצמכם את הפרידה שעשו לו?‬
‫השירים שהם שרו,‬
‫היה להם מר ספונר שיכור מתחת לשולחן.‬
‫ויקינגים?‬
‫אני חושב שזה עתיק יותר.‬
‫מיינרד לא מסכים איתי,‬ ‫אבל אני חושב שזה אנגלו-סקסוני.‬
‫עכשיו, זה בזכותך, ג'ון ג'ייקובס,‬ ‫כי אתה מצאת את המסמרת הראשונה.‬
‫בדיוק, גב' פריטי. כך היה.‬
‫ברכותיי, מר בראון.‬
‫את חשבת שיש שם משהו.‬ ‫-הייתה לי הרגשה.‬
‫בהחלט, גב' פריטי. בהחלט.‬
‫ג'ון הצעיר. ברכותיי, מר ספונר.‬ ‫-תודה, גברתי.‬
‫לא היינו יכולים לעשות זאת‬ ‫בלעדי הבחור הצעיר הזה.‬
‫רוברט, ספינה!‬
‫תודה, מר בראון.‬
‫יש הרבה אדמה לסלק עכשיו.‬
‫אבל מי יודע?‬
‫אני די בטוח שיש המשך.‬
‫ערב טוב.‬
‫אתה מבין את המשמעות של זה?‬
‫זה ישנה הכול מבחינת איפסוויץ'.‬
‫נהיה מושא קנאתם של כל המוזיאונים במדינה.‬
‫את תירטבי, גב' פריטי.‬ ‫-אני חוששת שכבר נרטבתי.‬
‫מר ריד מור הציע לקחת פיקוד על החפירה.‬
‫סירבתי להצעתו הנדיבה.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כך עשיתי.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫הוא אמר שלא אוכל‬ ‫לשמור אותה לעצמי, שזה נכון.‬
‫הוא בוודאי רתח מזעם.‬
‫בינתיים, ביקשתי מדודני, רורי לומקס, לבוא.‬
‫כן.‬ ‫-אני רואה שלא יזיקו לך עוד זוג ידיים.‬
‫הוא רק חובבן.‬ ‫אבל כך גם מר ריד מור.‬
‫גב' פריטי, אני חושב שכדאי שתתפסי מחסה...‬
‫כן, אעשה זאת.‬ ‫-כי תירטבי כאן מאוד.‬
‫רציתי להודות לך על הסבלנות שלך עם רוברט.‬
‫הוא ממש מצפה לראות אותך בבקרים.‬ ‫-הוא דואג שאשאר ערני.‬
‫יש לך ילדים?‬
‫לא, אנחנו...‬
‫לא.‬
‫המשרתים אומרים לי שלמדת הכול,‬ ‫החל מלטינית ועד גאולוגיה.‬
‫טוב, השכלה מעטה היא דבר מסוכן.‬
‫מסתבר שכתבת ספר.‬ ‫-נכון.‬
‫מדריך למפות אסטרונומיות.‬
‫כדי שיהיו נגישות להדיוטות.‬
‫עזבתי את בית הספר כשהייתי בן 12.‬ ‫תמיד היה לי רעב לידע.‬
‫אני התקבלתי לאוניברסיטת לונדון.‬
‫אבי לא היה מוכן לשמוע על זה.‬
‫תאכל איתי ארוחת ערב?‬
‫טוב... תודה. כן.‬
‫ערב טוב, ורה.‬
‫יש לך הפתעה, בזיל. בחדר שלך.‬
‫טוב.‬
‫מיי.‬
‫הבאתי לך חולצות נקיות.‬
‫הגיע הזמן, לדעתי.‬
‫אתה שמח לראות אותי?‬ ‫-כמובן שכן.‬
‫לא ידעת שאני באה, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫סיפרתי לך.‬
‫במכתב האחרון שלי.‬
‫שמרתי אותם לסוף השבוע.‬
‫אני עובד בכל שעות היום. את מכירה אותי.‬
‫כן...‬
‫נכון.‬
‫אני עסוק מאוד.‬
‫כך זה נראה. אין איפה לשבת.‬ ‫-יש הרבה מה לעשות.‬
‫מה?‬ ‫-אין מקום לשבת.‬
‫אני מצטער. יש כל כך הרבה מה לעשות.‬
‫יש לך משהו להראות לי?‬ ‫כן. אני רואה את זה בעיניים שלך.‬
‫אני לא אומר.‬
‫הנה מר בראון, עם אישה.‬
‫אני מניחה שזו אשתו.‬ ‫היא כותבת לו כל יום.‬
‫יבוא.‬
‫מר בראון מוסר את התנצלותו, גברתי.‬
‫זהו. תודה, אלן.‬
‫אדם יכול לחפור באדמה במשך חיים שלמים,‬
‫ולא למצוא משהו כמו מה שגיליתי כאן.‬
‫היא יפה, בהחלט.‬ ‫-כן, היא יפה.‬
‫תצטרך להיזהר עם דבר כזה.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫כולם ירצו חלק מהספינה הזו, וזו המציאה שלך.‬ ‫-מיי.‬
‫אל תניח למוזיאון איפסוויץ'‬ ‫לקחת ממך את התהילה.‬
‫הוא לא ייקח...‬ ‫-או לבעלת האחוזה.‬
‫היא צריכה להעלות את שכרך.‬ ‫-היא תומכת מאוד‬
‫ביקשת?‬ ‫-לא אבקש תוספת שכר…‬
‫היא מאוד אדיבה, גב' פריטי.‬
‫כולך שקוע בגבירה הוויקינגית הזו.‬ ‫אני רואה. נכון?‬
‫מיי, את בטוחה‬ ‫שאת לא רוצה להישאר כאן הלילה?‬
‫אפספס את הטרמפ בחזרה.‬
‫כן, נכון.‬
‫טוב, תודה שבאת, מיי.‬
‫אני באמת מתגעגעת אלייך.‬
‫קראתי את הספרים שלך כדי להפיג את הבדידות.‬ ‫-לא נכון.‬
‫כן, קראתי.‬ ‫-זה לא מפיג את הבדידות במיוחד, לא?‬
‫לא, הם דורשים עבודה קשה, אני אומרת לך.‬ ‫-נכון.‬
‫נחמד מצדך שהבאת את החולצות שלי.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אקרא את המכתבים הערב.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫ל‬‫עזאזל.‬
‫תן לי לעזור.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר, רוץ לצד הזה ותפוס את הברזנט.‬
‫בדיוק. יש שם יתד מאחוריך.‬
‫משוך אותו בכוח.‬
‫מאיפה אתה הגעת, לכל הרוחות?‬
‫רכבתי, האמת. על האופנוע, מאיפסוויץ'.‬
‫אני רורי לומקס.‬
‫טוב. ריד מור שלח אותך?‬
‫מהמוזיאון?‬
‫אני בן הדוד של אידית פריטי.‬
‫היא התקשרה אליי וביקשה שאבוא.‬ ‫אמרה שאתה זקוק לעזרה.‬
‫הסברתי שאני חסר כישורים, אך היא התעקשה.‬
‫כן. טוב...‬ ‫אני שמח שהגעת. שמי בראון.‬
‫בזיל בראון.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫עכשיו, הגשם לא ייפסק בקרוב,‬ ‫אז אתה יכול לשבת.‬
‫אתה בוודאי ספוג במים‬ ‫אם הגעת מאיפסוויץ' על אופנוע.‬
‫כן. הגשם תפס אותי לקראת הסוף.‬
‫כן. טוב, אדליק את התנור. תרצה תה?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫אני חושב שגילינו ספינה אנגלו-סקסונית.‬
‫כשהגשם ייפסק, אולי מחר,‬ ‫תוכל לראות מה אנחנו עושים. בסדר?‬
‫זה מרגש מאוד.‬
‫כן, זה נחמד.‬
‫תביא את הברזנט השני.‬
‫העבר לי את הפטיש, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫להרים.‬
‫בדיוק.‬
‫רורי!‬
‫שלום, צוציק.‬
‫הגעתי בלילה. לא רציתי להעיר אותך.‬ ‫איפה אימא שלך?‬
‫היא נסעה ללונדון.‬
‫מי יודע אם עדיין נהיה בחיים בעוד שנה?‬
‫הכדורים הצהובים והירוקים מסמלים גז.‬
‫האדומים מסמלים חומרי נפץ.‬
‫פסים אדומים מסמלים פצצות תבערה.‬
‫אם תיתפסו ברחובות במהלך פשיטה אווירית,‬
‫עליכם לדעת מהי התגובה המתאימה‬ ‫בכל אחת מצורות ההתקפה.‬
‫לא, אל תזרקו אותם ככה!‬
‫מיהרתי להגיע לכאן בזמן.‬
‫ייתכן שזה השפיע על התוצאות?‬
‫זו אפשרות, אבל המצב הרפואי קיים.‬
‫הקדחת השיגרונית שהייתה לך בילדות‬ ‫גרמה נזק לשסתומי הלב שלך.‬
‫הנזק בלתי הפיך, לצערי.‬
‫התקף נוסף עלול להיות... חמור בהרבה.‬
‫ייתכן שאף קטלני.‬
‫יש משהו נוסף שניתן לעשות?‬ ‫-אני מצטער. הלוואי שהיה לי מידע משמח יותר.‬
‫מר ריד מור הגיע עם אנשים נוספים.‬ ‫הם לא הסכימו לעצור ולומר את שמותיהם.‬
‫אז הם מסיגי גבול. איפה הם?‬ ‫-הם כבר בדרכם לתלים.‬
‫הבא אותם, מהר.‬ ‫-כן.‬
‫ליונס?‬
‫קראתי על ספינת אוסברג.‬
‫זו ספינה ויקינגית שנמצאה בנורווגיה.‬
‫היה שם תא קבורה במרכז, מקורה.‬
‫קצת כמו שאנחנו מדמיינים לעצמנו את תיבת נח.‬
‫כמובן שכל גג שהיה כאן היה קורס מזמן.‬
‫אתה רואה, בקו הזה כאן,‬ ‫האדמה גבוהה יותר, אבל האדמה הזו כהה יותר.‬
‫אתה חושב שיש משהו מתחת?‬
‫טוב, ייתכן שנדע עד סוף היום.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זה מדהים!‬
‫אנחנו במוזיאון איפסוויץ'‬ ‫מתגאים בעבודתנו,‬
‫ואני חושב שכולכם תסכימו‬ ‫שהיא ברמה הגבוהה ביותר.‬
‫תצטרך לעצור שם.‬ ‫-סליחה?‬
‫זה אתר מאוד עדין והוא לא בטוח.‬ ‫לא לאדם במידתך.‬
‫זו העבודה שלך?‬ ‫-כן. אני בזיל בראון, חופר.‬
‫טוב, בזיל בראון, חופר.‬
‫אני צ'ארלס פיליפס, ארכיאולוג,‬
‫ואני כאן כדי לומר לך‬ ‫שמכיוון שזהו ממצא בעל חשיבות לאומית,‬
‫המוזיאון הבריטי ייקח מכאן את הפיקוד.‬
‫עבודתך...‬
‫נראית, למרבה המזל, תקינה,‬
‫אך שירותי החפירה שלך אינם נדרשים עוד.‬
‫אני מבין מכך‬ ‫שאתה משתלט על החפירה באופן אישי?‬
‫גריימס, מעולם לא ראיתי דבר דומה לזה.‬
‫בהחלט, אדוני.‬ ‫-בריילספורד, בטל את כל התוכניות שלי.‬
‫תברר מי פנוי. אנחנו זקוקים לפיגוט.‬
‫תמצא לנו מגורים, קרוב ככל האפשר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫האדמה הכהה יותר במרכז נראית מבטיחה.‬
‫אתם, תסיימו כאן,‬ ‫ואל תזיזו אפילו אבן נוספת.‬
‫סלח לי, מר פיליפס.‬
‫אני לא עובד אצלך.‬
‫אני עובד אצל גב' פריטי,‬ ‫ואמשיך לעבוד עד שהיא תגיד לי אחרת.‬
‫אי אפשר להשאיר את האחריות‬ ‫לצוות זמני ממוזיאון פרובינציאלי.‬
‫גב' פריטי חייבת להבין זאת.‬
‫ג'ון, אני צריך רק דקה.‬ ‫אני יודע שהיא תרצה לשמוע.‬
‫בסדר. חכה כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא תיפגש איתך מחר בבוקר בשעה 10:30.‬ ‫-היא חייבת לדעת מה מצאתי.‬
‫אל תגזים!‬ ‫-היא חייבת לדעת מה מצאתי.‬
‫ג'ון!‬
‫הוא הלך, מר גרייטלי?‬
‫אני לא גרייטי.‬
‫אני מצטער שאני מטריד אותך, אבל אני מאמין…‬
‫שייתכן שמצאנו את תא הקבורה בספינה.‬
‫מר פיליפס יודע?‬ ‫-אני לא עובד אצל מר פיליפס.‬
‫מה תרצי לעשות?‬
‫הוא הודיע לי שעקב צו‬ ‫של מחלקת העבודות הציבוריות,‬
‫יש להעביר את האתר לידיו.‬
‫טוב...‬
‫אז זהו זה, אם כך.‬
‫טוב, אוכל להמשיך יום נוסף, אם תרצי בכך.‬
‫את מרגישה טוב, גב' פריטי?‬
‫אולי תוכל...‬
‫לצלצל בפעמון עבורי.‬
‫כן.‬
‫אין לו זכות להכתיב לך מה לעשות.‬ ‫הספינה הזו הופיעה רק בזכותך.‬
‫אל תשכחי מדוע רצית להתחיל בעבודות.‬
‫אמרת שיש לך הרגשה, וצדקת.‬
‫מר בראון מצא את דרכו פנימה.‬ ‫-מר בראון.‬
‫בסדר.‬
‫תרצי שאביא לך משהו?‬ ‫-קרא לאלן, בבקשה.‬
‫גב' פריטי נחושה להמשיך להעסיק אותך,‬
‫אז נמצא לך שימוש.‬
‫משימתך העיקרית תהיה לדאוג שהאתר יהיה תקין.‬
‫אז אני רוצה שהרֹגֶם יורחב‬ ‫לאזור של מטר מכל צד,‬
‫ואני רוצה שערמות הפסולת יסולקו.‬
‫מעתה, כף רגלך לא תדרוך בגוף הספינה‬ ‫ללא אישור מפורש ממני.‬
‫המשך בעבודה.‬
‫אתה מתכוון לספוג את זה, בזיל?‬
‫שלום, מר בראון.‬
‫לאימא שלי יש צרבת.‬ ‫-אני מצטער לשמוע.‬
‫היא צריכה לנוח. הכנתי לה את זה.‬
‫זה טיל יפה מאוד.‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫אני צריך להגיע הביתה עכשיו.‬ ‫-מתי תחזור?‬
‫טוב... אני מצטער, רוברט.‬
‫באמת.‬
‫אבל, מר בראון...‬
‫מר בראון!‬
‫נראה שאני מובטל.‬
‫פיליפס לא מניח לנו להתקרב לספינה שלו.‬
‫הספינה שלו? באמת?‬
‫חשבתי שאצלם כמה תמונות.‬ ‫אכין תיעוד שימושי. אכפת לך?‬
‫כמובן שלא, כל עוד אני לא מופיעה בהן.‬
‫אני לא יכול להאשים את בראון.‬ ‫אדם כל כך הגון...‬
‫לא מגיע לו את פיליפס.‬
‫להאשים אותו?‬ ‫-הוא עזב הבוקר, לא ידעת?‬
‫איפה רוברט?‬
‫אין לך עבודה אחרת?‬
‫אכתוב למיינרד, הוא ייתן לי משהו.‬
‫סיפרת לגב' פריטי שאתה עוזב?‬
‫חשבתי שאניח לה להבין בעצמה.‬
‫וזו התודה שהיא מקבלת‬ ‫על ההזדמנות שהיא נתנה לך?‬
‫אני אומר לך, מיי, לא אקבל שום הכרה.‬
‫אפילו לא אהיה הערת שוליים.‬ ‫-הסכמת לעבוד בשביל ההכרה?‬
‫איך אוכל להישאר שם כפועל?‬ ‫-לכן אתה חופר כל חייך בשביל פרוטות?‬
‫לא, מיי, אני עוסק בזה כי אני טוב בזה.‬
‫כי זה מה שאבי לימד אותי,‬ ‫ומה שאביו לימד אותו.‬
‫מפני שתוכלי להראות לי‬ ‫חופן אדמה מכל מקום בסאפוק,‬
‫ואגיד לך של מי האדמה הזו.‬
‫בבקשה.‬
‫סליחה, את מכירה את בזיל בראון?‬
‫את יודעת איפה הוא גר?‬ ‫-כן, אני מכירה אותו. הוא מתגורר מחוץ לכפר.‬
‫בכיוון ההוא.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫אני גיליתי את הספינה הזו.‬
‫נכון שאני לא חבר סגל בקיימברידג',‬ ‫אבל אני גיליתי מה נמצא שם.‬
‫וג'ייקובס וספונר גם,‬ ‫ואף אחד לא יזכור את זה.‬
‫אתה לא יכול לדעת.‬
‫ואם לא תהיה שם עד הסוף,‬ ‫הסיכויים אפילו קטנים יותר.‬
‫אתה אמרת לי שהעבודה שלך‬ ‫לא עוסקת בעבר או אפילו בהווה, אלא בעתיד,‬
‫כך שהדורות הבאים ידעו מאין באו.‬
‫הקו שמחבר ביניהם לבין אבותיהם הקדמונים.‬ ‫זה לא מה שתמיד אמרת?‬
‫משהו כזה.‬
‫איזו עוד סיבה יש לך לשחק בחול‬ ‫בזמן שיתר המדינה מתכוננת למלחמה?‬
‫כי יש לזה משמעות כלשהי, נכון?‬
‫משהו שיחזיק זמן רב יותר‬ ‫מכל מלחמה שאנחנו נכנסים אליה.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫זה רוברט.‬
‫רוברט?‬
‫רוברט!‬
‫מר בראון.‬
‫רוברט, רכַבת עד לכאן?‬ ‫-הבטחת!‬
‫מיי!‬
‫אמרת שתראה לי את הכוכבים. הבטחת.‬
‫אלוהים אדירים, מי זה?‬ ‫-זה רוברט פריטי.‬
‫רוברט, אני גב' בראון.‬
‫אתה בטח צמא מאוד אחרי הרכיבה הארוכה, נכון?‬
‫בוא איתי.‬
‫בוא ניכנס ונשתה כוס חלב.‬ ‫-זה רחוק מאוד.‬
‫אימא שלך יודעת שאתה כאן?‬
‫איך מצאת את הדרך?‬ ‫-היא יודעת שרכבת לכאן?‬
‫שאקח את האופניים שלך?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫כדאי שאמצא טלפון. אתקשר לגב' פריטי.‬
‫תודה.‬ ‫-הוא בסדר, גב' פריטי. הוא בפנים.‬
‫בואי מכאן.‬ ‫-תודה.‬
‫דאגנו מאוד.‬ ‫-כן, הוא... זו מיי, אשתי.‬
‫גב' פריטי.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫הוא לא הפריע. ילד מקסים.‬
‫לגב' בראון יש תיבת נגינה מוויטבי‬ ‫שמעוטרת בכל מיני כונכיות.‬
‫את רוצה לראות?‬
‫לא, הטרחנו אתכם מספיק.‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫יכולת ללכת לאיבוד או להיהרג.‬
‫רוברט... מה חשבת לעצמך?‬ ‫-אני מצטער, אימא.‬
‫רוברט הגיע כדי להזכיר לי משהו שהבטחתי לו.‬
‫הבטחתי להראות לו את הכוכבים דרך הטלסקופ.‬
‫נכון?‬
‫אז אתה חוזר?‬
‫אני חוזר. כן.‬
‫תודה.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב.‬
‫מר גריימס. רשמתי הערות.‬
‫אולי תמצא להן שימוש.‬
‫הן יחסכו לי ימים שלמים.‬
‫בוודאי חשדת מה יש כאן.‬ ‫-התקדמת יפה.‬
‫גם אתה.‬
‫תודה רבה.‬
‫זו עבודה יפה, מר בראון.‬ ‫-זו הייתה התחלה.‬
‫פיליפס.‬ ‫-החופר שלנו חזר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫יש סימן בתחתית הספינה‬ ‫לכך שעשוי להיות תא שלם.‬
‫מרגש ביותר.‬
‫מה בנוגע לאירועים בעולם הגדול, סי-דאבליו?‬
‫איך זה ישפיע עלינו?‬
‫אם לשפוט לפי החדשות של אתמול בערב,‬
‫לדעתי אנו עלולים למצוא את עצמנו במלחמה‬ ‫בתוך שבועות,‬
‫וכל החפירות באזור ייפסקו.‬
‫אז הכול תלוי בנו.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-בחיי.‬
‫ג'ים! בילי גריימס!‬
‫סטיוארט!‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מצוין. זו אשתי, מרגרט.‬
‫פגי.‬ ‫-גב' פיגוט, נעים מאוד.‬
‫מר פיליפס, אני רוצה לומר‬ ‫שאני מאוד שמחה שביקשת ממני לבוא.‬
‫סטיוארט שלח לך את המאמר שלי‬ ‫על אגמי בוסניה.‬
‫זה אדיב מאוד מצדך שקראת אותו.‬
‫כן, מאוד מעניין.‬
‫אני מקווה שאוכל לעמוד בציפיות שלך.‬ ‫-אין לי ספק.‬
‫פשוט עדיין לא עשיתי הרבה עבודת שדה.‬
‫אני לא רוצה שתחשוב‬ ‫שאני יותר מנוסה ממה שאני.‬
‫יש לך את כל התכונות החשובות.‬
‫באמת?‬
‫הספינה עדינה מאוד.‬
‫ניתן לומר שהיא כמעט אינה קיימת כלל.‬
‫יותר מדי משקל, והיא תתפורר.‬
‫את בוודאי שוקלת פחות מ-60 ק"ג, אז...‬
‫אני אפקח מכאן,‬ ‫בזמן שאתם, קלי המשקל, תמשיכו בחפירה.‬
‫אז למעשה ביקשת לשכור אותי‬ ‫רק בגלל המשקל שלי?‬
‫ניחוש מוצלח, האמת.‬
‫כן, תודה לאל שפיגוט לא נישא לחזרזירה.‬
‫תמשיכו בעבודה.‬
‫בריילספורד, איך זה נראה לך?‬ ‫-אדוני?‬
‫מה יש לך שם?‬
‫בסדר.‬
‫הסיבוב הראשון עליי, חברים!‬ ‫-נחמד מצדך.‬
‫אין להם מיטה זוגית?‬
‫מצטער, לא. אבל זה בסדר, לא?‬ ‫אנחנו לא רוצים לעורר מהומה כבר בהתחלה.‬
‫לא. כמובן שלא.‬
‫זה מזל גדול שיצא לנו לקחת חלק בזה.‬
‫כן.‬
‫כן, זה יהיה מדהים.‬
‫את מעדיפה את המיטה הזו?‬
‫או את זו?‬
‫אני אקח את זו, בסדר?‬
‫צריך למצוא כוכב ולזהות את כיוון המסע.‬
‫ערב טוב, רבותיי.‬ ‫-ערב טוב, גב' פריטי.‬
‫שלום, אימא.‬
‫שלום, חומד.‬
‫טייסי חלל מנווטים באמצעות הכוכבים?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫עוד עשר דקות, המפקד. ואז, למיטה.‬
‫אני רואה כוכב.‬
‫אלוהים!‬ ‫-מה קורה כאן?‬
‫זה פשוט קרס.‬ ‫-תורידו אותה משם!‬
‫פיגוט, תוריד אותה משם!‬ ‫-אני כל כך מצטערת. לא התכוונתי לגרום לנזק.‬
‫מה מצאת, בריילספורד?‬ ‫-את בסדר?‬
‫סוג של... גושים חלודים.‬ ‫-בחייך, איפה ההכשרה שלך?‬
‫מסה אמורפית של אובייקטים חלודים, אדוני.‬
‫אתה, קח את המצלמה שלך לשם. צלם את זה.‬
‫חם מאוד בשמש היוקדת.‬
‫אני בסדר. תודה.‬ ‫-תיזהר שם. ייתכן שזה התא שלנו.‬
‫תרצי קצת מיץ עשב-שעורה?‬
‫תודה רבה. אני כל כך מגושמת.‬ ‫-כלל לא.‬
‫זו חצאית יפה מאוד.‬
‫היא חסרת תועלת לחלוטין.‬ ‫לא היה לי משהו הולם יותר.‬
‫הגענו ישירות מהחופשה שלנו.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-טוב, בואי ניכנס פנימה.‬
‫נראה מה נוכל למצוא.‬
‫גב' פריטי עדיין חשה ברע?‬
‫היא אומרת שהיא בסדר גמור, אבל...‬
‫כזו היא.‬
‫לעזאזל עם מזג האוויר הזה.‬
‫מאבדים יום שלם.‬
‫כל כך מעט זמן לפני שאירועי העולם...‬
‫יטלטלו אותנו.‬
‫זה מרוץ. מרוץ של ממש.‬
‫אז אתה מבזבז את הכישרונות של מר בראון.‬
‫זה רעיון מעולה.‬
‫סטיוארט לא מצא אף פגם בעבודתו.‬ ‫הוא לא יוכל לחשוף את הירכתיים?‬
‫מר בראון לא מוכשר לכך.‬
‫זו התנשאות. הלא כן, מר פיליפס?‬
‫בראון!‬
‫בראון, בוא לכאן!‬
‫אלוהים אדירים, מרגרט!‬
‫סליחה, שכחתי לנעול את הדלת.‬
‫את מבינה, אנחנו חולקים את חדר הרחצה‬ ‫עם ארבעה חדרים נוספים,‬
‫והייתי עלול להיות כל אחד אחר.‬ ‫הייתי יכול להיות גריימס או פיליפס.‬
‫אבל אתה לא. אתה בעלי.‬
‫כן, אבל איך לדעתך הייתי מרגיש‬ ‫אם אחד מהם היה רואה אותך במצב הזה?‬
‫באיזה מצב?‬
‫במצב הזה?‬
‫בחייך, אני... תפסיקי.‬ ‫את צריכה להיזהר יותר.‬
‫עכשיו, אחרי שהמתנתי נצח,‬ ‫אלך להתקלח בעצמי.‬
‫מר ספונר.‬ ‫-כן.‬
‫בוקר טוב, מר פיגוט.‬ ‫-סי-דאבליו.‬
‫היית יכולה להעיר אותי.‬
‫לא רציתי.‬
‫בגללך הגעתי באיחור.‬
‫זהירות, סטיוארט.‬ ‫יש לך קו עדין עכשיו.‬
‫עדין. כן,‬
‫רק רגע.‬
‫בזהירות רבה. בלי תנועות מגושמות.‬
‫בעדינות רבה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בספירה שלי. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫ועושים את זה ככה.‬
‫אל תזוזי.‬
‫פיגוט, תראה.‬
‫איפה מצאת את זה, יקירה?‬
‫אישה חכמה.‬
‫פיליפס!‬
‫תראה את זה, אדוני.‬ ‫-תראה.‬
‫תראו!‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-הפרצוף שלו!‬
‫פיליפס.‬
‫גב' פריטי, יש עוד.‬ ‫-וכאן, וגם כאן.‬
‫יש הרבה יותר.‬
‫תוכלו להסתכל על זה, בבקשה?‬
‫מצאתי את זה בין הלוחות.‬
‫אני מאמין שזה מטבע מרובינגי,‬ ‫מסוף המאה השישית לספירה.‬
‫לא ייתכן.‬
‫לוויקינגים ב‬‫מזרח אנגליה‬‫ לא הייתה‬‫ ‬‫כלכלה‬ ‫מבוססת-מטבעות‬‫ ‬‫עד למאה התשיעית לספירה.‬
‫טוב, אני חושב שהספינה ישנה יותר.‬ ‫-‬‫מר בראון תמיד אמר זאת.‬
‫זה אנגלו-סקסוני.‬
‫פיגוט! גריימס!‬
‫זה מהתקופה החשוכה, שכה אחיה!‬
‫המאה השישית.‬
‫זה משנה הכול.‬
‫האנשים האלה אינם רק שודדים מנוולים.‬
‫הייתה להם תרבות.‬
‫הייתה להם אמנות.‬
‫היה להם כסף!‬
‫הוויקינגים כבר לא באים בחשבון.‬
‫סי-דאבליו, תראה.‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫אלוהים.‬
‫בראון הראה לי הרגע מטבע מרובינגי.‬
‫ראיתי אותו!‬
‫זה אנגלו-סקסוני.‬
‫זה מדהים!‬
‫שלום. הקמת פה מחנה? ‬
‫לא, פה ישן הדודן שלי, רורי.‬
‫אסור לו להיכנס פנימה?‬
‫לא, הוא חושב שחם מדי בבית.‬
‫אני מתארת לעצמי.‬
‫הוא עומד להתגייס לחיל האוויר.‬
‫באמת?‬ ‫-ישלחו את המסמכים שלו בימים הקרובים.‬
‫הוא יקבל כנפיים.‬
‫כל הכבוד, חברים. עבודה נפלאה.‬
‫בריילספורד, פיגוט,‬ ‫תתחילו להכניס את הזהב למכונית,‬
‫ניקח אותו היישר למוזיאון הבריטי.‬
‫סליחה?‬
‫טוב, זה המקום הברור עבורו, גב' פריטי.‬
‫לונדון מתכוננת לפשיטה אווירית.‬
‫כרגע מרוקנים‬ ‫את המוזיאון הבריטי מאוצרותיו, לא?‬
‫כן, אבל... זה יועבר למעבדה.‬
‫האוצרות האלו הגיעו מקבר של מישהו.‬
‫תהיה חקירה רשמית, כידוע לך,‬ ‫ואז יוכרע גורל האוצרות.‬
‫עד אז, מר בראון...‬ ‫כמגלה של הספינה הנפלאה הזו,‬
‫תוכל לקחת בבקשה את האוצר לבית?‬
‫כן, גב' פריטי.‬
‫תודה רבה לכולכם.‬
‫טוב, רבותיי, אזדקק לעזרה. מר לומקס.‬
‫זה מאוד לא שגרתי.‬
‫הכול שייך לגב' פריטי, לא?‬
‫זה נמצא בשטחה.‬
‫בחקירה בוודאי יחליטו‬ ‫אם האוצר שייך לגב' פריטי או למדינה.‬
‫פיגוט, אתה רוצה‬ ‫שהאוצר יגיע למוזיאון איפסוויץ'?‬
‫אני עושה את הדבר הנכון?‬
‫זה הקבר של מישהו.‬
‫לא, זה...‬
‫אלה החיים שנחשפו,‬
‫וזו הסיבה שאנו חופרים.‬
‫לכאן.‬
‫אני חושבת שזה עדיף.‬
‫הם כמו שליחים מעולם אחר.‬
‫- קול' פ. פריטי -‬
‫הייתי יוצא למחנאות עם אבא של רוברט.‬
‫אני זוכר שהוא לימד אותי‬ ‫את הקריאות של כל הציפורים.‬
‫עכשיו, בכל פעם שאני שומע זמיר,‬ ‫אני חושב על היערות האלה.‬
‫אלה זמירים?‬ ‫-לא שמעת אותם?‬
‫לא.‬
‫מעולם לא שמעתי זמיר. רק ברדיו.‬
‫יש צ'לנית נפלאה בשם ביאטריס האריסון.‬
‫בערבי הקיץ, היא הייתה מתאמנת בגן,‬
‫וערב אחד היא ניגנה סולמות,‬ ‫וזמיר הצטרף לנגינה.‬
‫היא לא יכלה להאמין,‬ ‫אז היא החלה לנגן סונטה, והזמיר ליווה אותה.‬
‫באמת?‬
‫כן, זה קרה שוב בערב הבא, ובזה שאחריו.‬
‫גב' האריסון כל כך התרגשה,‬ ‫שהיא סיפרה על כך ל-BBC.‬
‫ו...?‬ ‫-אז כמה ערבים לאחר מכן,‬
‫הגיעו מה-BBC‬ ‫והעמידו ציוד הקלטה בגן של גב' האריסון.‬
‫היא החלה לנגן והם חיכו וחיכו...‬
‫ו...‬
‫בסוף, הזמיר החל לשיר.‬
‫הוא המשיך כ-15 דקות,‬
‫והתאים את קולו לצלילי הצ'לו.‬
‫לא.‬
‫כן.‬ ‫-ואו.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל הדבר המדהים באמת הוא ש...‬
‫אנשים אחרים שהאזינו לשידור בגנים שלהם‬
‫דיווחו שזמירים אחרים הצטרפו לזמרה.‬
‫זה נפלא.‬
‫כן. זה היה נפלא.‬
‫מרגרט!‬
‫בואי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב... לילה טוב.‬
‫אנסה לשמוע צ'לואים ביער.‬
‫"צ'לואים."‬
‫בבקשה, חברים.‬ ‫-מצוין.‬
‫אנחנו חושפים אגדה.‬
‫ביאוולף.‬ ‫-ארתור, מלך בריטניה הקדומה.‬
‫לחיים.‬
‫אם כבר מדברים על התקופה החשוכה.‬ ‫אני בקושי רואה את הכוס שלי.‬
‫מה זה בעצם?‬
‫ניסוי האפלות מתוכננות, סי-דאבליו.‬
‫אז הגרמנים יגיעו הפעם דרך האוויר?‬
‫בפעם הקודמת הם הגיעו דרך הנהר.‬
‫בשנת 600 לספירה?‬
‫אתם יודעים, אני...‬ ‫היה יום ארוך. אני הרוגה.‬
‫תסלחו לי.‬
‫כל הכבוד, גב' פ', על המציאה הנפלאה.‬ ‫-כן. לחיי אשתך המבריקה.‬
‫כן, אני אצטרף אלייך, יקירה.‬ ‫-לא. אתה בוודאי רוצה לחגוג.‬
‫תישאר לעוד אחת, פיגוט.‬ ‫-הסיבוב עליי. מזוג להם שוב, בסדר?‬
‫סי-דאבליו, שאל אותו‬ ‫אם הוא מוכן לקבל מטבע מרובינגי.‬
‫...מסע הפרסום בעיתונות,‬
‫הצהרותיהם המאיימות של המדינאים‬ ‫המובילים את מדיניות גרמניה,‬
‫ההתעמרות השיטתית באמצעות תקריות בגבול,‬
‫ולבסוף, העלייה המתמדת‬ ‫בכמות כוחות הצבא המוצבים על גבול פולין,‬
‫הם ההוכחה לכך.‬
‫נציגים מטעם מפלגת העבודה‬ ‫פנו בליל אמש לראש הממשלה‬
‫בבקשה לפינוי מיידי‬‫ של נשים, ילדים‬‫ ונכים‬
‫למקרה של התפרצות פתאומית של המלחמה.‬
‫א‬‫ם מישהו י‬‫כול‬ ‫ל‬‫מצוא את באק רוג'רס, זה אתה.‬
‫קראו לשומרים, טיפשים!‬
‫אם הם יימלטו,‬ ‫אכניס כל אחד ואחד מכם לגדוד הרובוטים!‬
‫עדיין לא.‬
‫יקירתי, סי-דאבליו רוצה‬ ‫שאקח חלק מהברזל החלוד למעבדה.‬
‫לדעתנו הם עשויים להיות חלקי שיריון,‬ ‫ואני ממש רוצה ל‬‫התחיל‬‫ לנקות. אז...‬
‫אני צריכה לבוא איתך?‬ ‫-לא, כי סי-דאבליו צריך כמה שיותר אנשים פה.‬
‫אז... והוא מרוצה מאוד ממך.‬
‫באמת?‬
‫אז אני לוקח את בריילספורד,‬ ‫המעבדה היא הקטע שלו.‬
‫נצטרך לסמוך עלייך, מרגרט.‬ ‫-פגי.‬
‫קוראים לי פגי.‬
‫אתגעגע אלייך מאוד, פגי.‬
‫מצטער שאני לוקח אותו ממך.‬
‫זה אדיב מאוד מצדך שהזמנת אותי, גב' פריטי.‬ ‫-את לא יכולה להישאר בפאב הזה בלי בעלך.‬
‫מר פיליפס ישעמם אותך למוות.‬
‫כבר פיתחת חלק מהתמונות שלך, מר לומקס?‬
‫התחלתי. יש לי המון מה לעשות,‬ ‫וכדאי שאעבור עליהן.‬
‫המסמכים שלי צריכים להגיע כל יום.‬
‫רורי התקבל לחיל האוויר.‬
‫שאברך אותך?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫דודניתי אידית לא עשתה זאת.‬
‫זה נראה טעים מאוד.‬
‫בתיאבון.‬
‫אל תתעכב יותר מדי, חומד. מאוחר.‬
‫ויש ליקוי ירח חלקי.‬
‫אל תרוץ.‬
‫אבוי.‬
‫זה לא סימן מבשר רעות?‬
‫כך היו חושבים פעם.‬
‫זה גורם לך להרגיש שהאלים כועסים.‬
‫האנשים שקברו את הספינה הזו...‬
‫במה הם האמינו?‬
‫טוב...‬
‫הם הפליגו לאנשהו, נכון?‬
‫למטה אל השאול, למעלה אל הכוכבים.‬
‫לאן שלא הולכים כשמתים.‬
‫אז אנחנו מגיעים לפירורים האחרונים, נכון?‬
‫חוקר מקרי המוות היה בקשר.‬
‫חקירה הוזמנה ליום שישי, ונוכחותך נדרשת.‬
‫היה לא מעט עניין ציבורי בספינה שלנו,‬
‫אז לאחר מכן,‬ ‫הזמנתי את כולם לבוא לראות אותה.‬
‫את כולם?‬
‫תושבי הכפר באים, וחבריי מהמחוז.‬
‫האם יורשה לי להזכיר לך‬ ‫כמה שברירי האתר הזה?‬
‫בבקשה תרגישו חופשי‬ ‫להזמין בני משפחה וחברים.‬
‫גב' פריטי...‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫רוברט.‬
‫אל תתן לאף אחד לשחות.‬ ‫יש גאות. הזרמים חזקים. חומד.‬
‫מאמנים את הילדים האלה‬ ‫עם מטוסים רעועים מהמלחמה הגדולה.‬
‫בעלי תמיד אמר: "אם את רוצה שבנך ימות,‬ ‫שלחי אותו לחיל האוויר."‬
‫אומרים שהמלחמה הזו תתרחש באוויר.‬
‫מה קרה, אימא?‬
‫הוא בסדר?‬
‫עליי להכניס את רוברט הביתה.‬ ‫-שאקח אותו?‬
‫הוא לא ירצה ללכת.‬
‫אבקש ממנו לעזור לי.‬
‫תודה.‬
‫רוברט.‬
‫כן?‬
‫אני מרגישה חלשה.‬
‫כשאני מרגיש חלש, אני הולך לנוח‬
‫ושותה כוס מים.‬ ‫-כן?‬
‫זה בד"כ עוזר.‬ ‫-זה בדיוק מה שאני צריכה.‬
‫תחזיק לי את היד?‬ ‫-בטח.‬
‫שמו היה דייוויד אטקינסון.‬
‫זו הייתה טיסת הסולו השנייה שלו.‬
‫המשטרה וחוקר מקרי המוות כאן.‬
‫הבאתי לך דברים יבשים.‬
‫יש לי קפה באוהל.‬
‫את רוצה לשתות?‬
‫אבי טבע‬
‫בחופשה בקורנוול.‬
‫הוא נסחף בזרם.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לא.‬
‫זה היה לפני זמן רב.‬
‫הוא סבל מאפילפסיה.‬
‫אז מה משך אותך לצילום?‬
‫אני מניח שזו פשוט דרך‬ ‫לנסות וללכוד את הדברים...‬
‫כשהם חולפים.‬
‫למנוע ממה שחיוני לאבוד.‬
‫אבי פעם נתן לי מטבע ישן,‬
‫והוא אמר שזה מתקופת אוגוסטוס קיסר.‬
‫ואני הכרתי את הסיפור מהברית החדשה,‬ ‫שבו ישוע הראה לחסידיו מטבע.‬
‫"לכן תנו לקיסר את אשר לקיסר".‬
‫כן.‬
‫ואני...‬
‫טוב, השתכנעתי שהמטבע שהיה לי‬
‫הוא אותו המטבע שישוע הראה לחסידיו.‬
‫הייתי מתפעלת מכך שאני יכולה להחזיק בו.‬
‫מה קרה למטבע שלך?‬
‫אני עונדת אותו.‬
‫חשבתי שאולי זה יביא לי מזל.‬
‫וזה קרה?‬
‫אם אלף שנים...‬
‫היו חולפים ברגע...‬
‫מה היה נותר מאיתנו?‬
‫זה.‬
‫וחלקים מהשעון שלך.‬
‫הלפיד.‬
‫חלקיקים מהספל.‬
‫אבל כל פירור ממני וממך... ייעלם.‬
‫תקשיבי.‬
‫מה?‬
‫הטייס מת, נכון?‬
‫כן, חומד.‬
‫חכה.‬
‫רורי לא ימות, נכון?‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא.‬
‫את לא תמותי?‬
‫גב' פריטי.‬
‫את חולה?‬
‫אולי תוכלי לעזור לי לעלות לחדר.‬ ‫-כן, כמובן. כמובן.‬
‫את בסדר?‬
‫כן. כן.‬
‫שאקרא לרופא?‬ ‫-לא. זו... זו צרבת.‬
‫גב' פריטי, את בסדר?‬
‫אני כזו מעמסה.‬
‫תוכלי בבקשה להביא לי כוס חלב?‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫רוברט. חומד.‬
‫רוברט.‬
‫אתה בסדר?‬
‫רוברט?‬
‫אני יודע שהיא חולה. אני יודע.‬ ‫אין שום דבר שאני יכול לעשות.‬
‫למה אין לי מה לעשות?‬ ‫אני צריך שתהיה לי יכולת לשפר את מצבה.‬
‫אתה עושה את זה. אתה משפר את מצבה.‬
‫לא. זה מחמיר. אני רואה את זה.‬
‫כשאבא שלי נפטר...‬
‫כולם אמרו שאני צריך לטפל באימא שלי.‬
‫ונכשלתי.‬
‫נכשלתי.‬
‫רוברט...‬
‫כולנו נכשלים.‬
‫בכל יום.‬
‫יש דברים שאנחנו לא יכולים להצליח בהם...‬
‫לא משנה כמה ננסה.‬
‫אני יודע שזה לא מה שאתה רוצה לשמוע.‬
‫אני יותר חזק ממה שהיא חושבת.‬
‫אני יודע.‬
‫אולי תראה לה.‬
‫עכשיו,‬
‫כדאי שתיכנס, נכון?‬
‫בוא.‬
‫אני חושב שהגיעה שעת השינה שלך. בוא.‬
‫מסתבר שיש גדוד שלם‬ ‫של עיתונאים נדושים בדרך.‬
‫- תכשיטים של צ'יף סקסוני התגלו בחפירות -‬
‫כמה ליצנים מה"סאנדיי מירור" כבר שאלו אותי‬ ‫אם אפשר עדיין להשיט את הסירה.‬
‫אז מה יקרה לאוצר?‬ ‫זו השאלה האמיתית.‬
‫גרמניה פלשה לפולין...‬ ‫-סי-דאבליו, ראית את אשתי?‬
‫...והפציצה פעמים רבות.‬
‫הוראות על פרישה של כוחות חיל הים,‬ ‫חילות היבשה וחיל האוויר‬
‫נחתמו על ידי המלך‬ ‫בפגישה של המועצה המלכותית שנערכה אחה"צ.‬
‫המלך והמלכה החליטו‬ ‫להישאר בארמון בקינגהאם לעת עתה.‬
‫הנה, מתחילים.‬
‫...והמלכה נסעו מהארמון‬ ‫כדי לבקר במטה ה-ARP בווסטמינסטר.‬
‫הרגע קיבלתי את זה.‬
‫הורו לי להתייצב‬ ‫בבסיס חיל האוויר במרטלשאם הבוקר.‬
‫יש את החקירה.‬
‫זו ההערכה הרפואית שלי.‬ ‫אני לא יכול לבטל את זה. אני מצטער.‬
‫שמתי כמה תמונות בחדר האוכל‬ ‫בשביל האורחים שלך. ‬
‫רורי, אני אומרת לך באופן חד משמעי‬ ‫שאסור לך למות בשום אופן.‬
‫אני אומרת את זה בשיא הרצינות.‬ ‫שלא תעז לסכן את עצמך.‬
‫טוב... אני לא בטוח שתהיה לי הרבה ברירה.‬
‫רוברט יזדקק לך.‬
‫אתה מבין?‬
‫בוקר טוב, רוברט.‬
‫היום זה היום.‬ ‫-אני רוצה לקחת את אימא שלי להפלגה.‬
‫אני לא חושב שהספינה הזו תפליג לשום מקום.‬ ‫אתה יודע שזה רק חול דחוס.‬
‫אין שום דבר שמחזיק אותה. חוץ מהזמן.‬
‫זה לא משנה. לא במקום שאנחנו הולכים אליו.‬ ‫-איפה זה?‬
‫תבוא איתנו?‬
‫אם אני מוזמן, אבוא.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-שלום.‬
‫אלה בשבילי?‬
‫לא, אני מחפש את אשתי.‬
‫אולי תוכל להיפרד בשמי.‬
‫נקראתי להתייצב.‬
‫כמובן.‬
‫טוב, שיהיה בהצלחה.‬
‫סטיוארט.‬
‫קניתי לך את אלה.‬
‫איזה יופי.‬
‫לומקס בדיוק סיפר לי שהוא נקרא להתייצב.‬
‫טוב...‬
‫כדאי שאלך. להתראות.‬
‫על פי מברק רשמי,‬ ‫ורשה הופצצה שש פעמים היום.‬
‫המברק מוסיף שקרבות חמורים ביותר‬ ‫נמשכים לכל אורך החזית.‬
‫מחכה לנו עוד בלגן עקוב מדם.‬
‫זהו זה.‬ ‫-יש תוצאות?‬
‫רק תמונה זריזה!‬
‫בבקשה, פנו דרך.‬
‫פנו דרך, בבקשה.‬
‫שאכנס איתך לרכב?‬ ‫-כן.‬
‫מיינרד!‬
‫מיינרד? תוכל לוודא שאשתי תיכנס הביתה?‬
‫אני מקווה שאוכל לדבר איתך מאוחר יותר.‬
‫גב' פריטי?‬ ‫-גב' פריטי!‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫תודה.‬
‫האנשים האלה לא היו לוחמים פראיים.‬
‫הם היו אנשים מתוחכמים,‬ ‫בעלי מיומנויות מדהימות.‬
‫התקופה החשוכה כבר איננה חשוכה.‬
‫אני מניח שזה שרי, נכון?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫שנשתה את זה עכשיו, או שתהיה הרמת כוסית?‬
‫מה כל היתר עושים?‬
‫הממצאים שנתגלו כאן עוררו סנסציה לאומית.‬
‫כולכם בוודאי יודעים כבר‬ ‫שהם נמצאו בתא של ספינה,‬
‫ספינת קבורה שנבנתה מעץ אלון.‬
‫לדעתי, האוצר הגדול והיפהפה מכול.‬
‫אורכה תשעים רגל, היא מונחת ממזרח למערב,‬
‫נמצאה ונחפרה על ידי בזיל בראון.‬
‫בזיל!‬ ‫-מר בראון!‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫חשבתי שתהיי מרוצה מההכרעה.‬
‫אנחנו מתים.‬
‫אנחנו מתים ונרקבים.‬
‫אנחנו לא ממשיכים לחיות.‬
‫אני לא בטוח שאני מסכים.‬
‫החל מטביעת היד הראשונה על קיר של מערה,‬
‫אנחנו חלק ממשהו מתמשך.‬
‫אז אנחנו... לא באמת מתים.‬
‫רורי הניח אותן פה הבוקר.‬
‫זה פרח מראשי לחלוטין.‬
‫שבי.‬
‫אני בטוחה שעבודה מהסוג שלך מפרנסת היטב.‬
‫אבל זה לא מספיק.‬
‫החיים הם ברי חלוף.‬
‫זה דבר שלמדתי.‬
‫יש בהם רגעים שכדאי לתפוס.‬
‫לא הייתה יכולה להיות‬ ‫תוצאה טובה יותר, גב' פריטי.‬
‫כל סאפוק הייתה לצדך.‬ ‫-כן.‬
‫ראיתי אותך במכונית שלה.‬
‫היא ציינה את כוונותיה?‬
‫בנוגע לתה?‬
‫בנוגע לאוצר. מה היא מתכננת?‬
‫אנו מקווים שתסכימי‬ ‫שמוזיאון איפסוויץ' הוא המקום המושלם.‬
‫נדבר על זה בפעם אחרת. סליחה.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫היא סומכת עליך.‬
‫אל תניח לה לתת את זה לאיפסוויץ'.‬ ‫המוזיאון הבריטי ירכוש הכול.‬
‫זה יקר מפז, כמובן, אבל היא תצטרך להתפשר.‬
‫אתה מבקש ממני לשטח בפניה את טעינותיך?‬
‫תאכל קצת עוגת לימון, מר פיליפס.‬ ‫זה מרענן מאוד.‬
‫תודה רבה על מה שאמרת. כמעט שהרעתי בקול.‬
‫הבן שלי נקשר אליו מאוד.‬
‫גם בזיל מחבב אותו מאוד.‬
‫אולי תסכימו שהוא יבקר אתכם מפעם לפעם.‬
‫כמובן. בשמחה רבה.‬
‫סי-דאבליו מציע שנעבור לנשף.‬
‫טוב, אני חושבת שכדאי שתלך... בלעדיי.‬
‫אז... תבואי מאוחר יותר?‬
‫אני...‬
‫אני חושבת שלא.‬
‫לא.‬
‫יש לנו דרכים שונות ללכת בהן, נכון?‬
‫וראיתי אותך כשאתה מאושר.‬
‫אתה יפהפה.‬
‫אני מאושר איתך.‬
‫אני יכול ללמוד להיות.‬
‫אני חושבת שזה יהיה חבל מאוד.‬
‫סטיוארט! שנחכה?‬
‫בואו נלך. קדימה.‬
‫לך.‬
‫קדימה.‬
‫מיי,‬
‫האתר ההוא, צריך לוודא‬ ‫שהוא בטוח לעתיד, כדי ש...‬
‫זה לא יירקב עוד. אז...‬
‫זה שבוע עבודה נוסף.‬
‫תיפרד מהקשישה יפה.‬
‫טפל בה היטב.‬
‫את לא רוצה להישאר הלילה?‬
‫אראה אותך בשבוע הבא.‬
‫ארפד את גוף הספינה בבד הסיאן,‬
‫ואכסה זאת בשכבת ענפים‬
‫כדי להגן עליה ממשקל האדמה.‬
‫כל האדמה הזו צריכה לחזור פנימה.‬
‫נשאיר אותה כפי שמצאנו אותה.‬
‫אני נותנת את האוצר למוזיאון הבריטי.‬
‫כמתנה.‬
‫הוא צריך להיות במקום‬ ‫שבו כמה שיותר אנשים יוכלו לצפות בו.‬
‫עדיין לא אמרתי להם.‬
‫רציתי לומר לך.‬
‫זו... זו מתנה גדולה ממש.‬
‫אני לא מכיר אף אחד‬ ‫שנתן אי פעם מתנה גדולה כזו.‬
‫מסתבר שלא עשו זאת.‬
‫אמרתי גם למר פיליפס שאני מצפה‬ ‫שעבודתך תזכה להכרה שמגיעה לה.‬
‫תודה.‬
‫נווט אותה בצורה איתנה, מר בראון.‬
‫איי איי, קפטן.‬
‫אנחנו מתקרבים לקצה האטמוספרה.‬
‫את רואה אותה, אימא?‬
‫אנחנו מפליגים אל תוך הקוסמוס.‬
‫כן, אני רואה אותה. לאן אנחנו נוסעים?‬
‫חגורת אוריון, להשיב את המלכה הביתה.‬
‫איזו מלכה?‬
‫זו הסירה שלה.‬ ‫אנשיה נתנו לה אוצרות בשביל מסעה ‬‫הארוך‬‫.‬
‫והיא הייתה עצובה כשהספינה באה‬
‫מפני שהיא ידעה שהיא תצטרך לעזוב את כולם.‬
‫והיא דאגה‬
‫שהם לא יסתדרו היטב בלעדיה,‬
‫אבל היא ידעה שהיא חייבת‬ ‫ללכת בעקבות המלך אל השמים.‬
‫וכך היא הפליגה...‬
‫דרך האדמה ולמעלה אל השמים.‬
‫החלל הוא דבר משונה.‬
‫הזמן פועל אחרת שם למעלה‬ ‫ו-500 שנים יכולות לחלוף ברגע.‬
‫והמלכה הסתכלה למטה על כדור הארץ.‬
‫היא יכלה לראות שבנה גדל,‬ ‫ושהוא עכשיו טייס חלל.‬
‫והיא ידעה שכשהוא יעשה‬ ‫את מסעו הראשון אל עבר הכוכבים,‬
‫היא תהיה שם כדי לפגוש אותו.‬
‫הבוקר, שגריר בריטניה בברלין‬
‫מסר לממשלת גרמניה הודעה אחרונה‬
‫המציינת כי אם עד השעה 11:00‬ ‫לא תתקבל מהם הודעה‬
‫המצהירה כי הם מוכנים למשוך‬ ‫את כל כוחות הצבא שלהם מפולין,‬
‫יתקיים בינינו מצב מלחמה.‬
‫עליי לומר לכם כעת שלא התקבלה הודעה כזו,‬
‫וכתוצאה מכך,‬ ‫ארצנו נמצאת במלחמה עם גרמניה.‬
‫אתם יכולים לתאר לעצמכם‬
‫איזו מפלה קשה זו עבורי,‬ ‫שכל מאבקיי לחתור לשלום נכשלו.‬
‫הממשלה תכננה תוכניות,‬
‫שבמסגרתן ניתן יהיה להמשיך את פעולת האומה‬
‫בימים הקשים והמתוחים שעומדים בפנינו,‬
‫אך תוכניות אלו זקוקות לעזרתכם.‬
‫ייתכן כי אתם עושים את חלקכם בשירותי הלחימה‬
‫או כמתנדבים.‬
‫אם כך, תתייצבו לשירות‬ ‫בהתאם להוראות שתקבלו.‬
‫חיוני ביותר שתמשיכו בעבודותיכם.‬
‫מי ייתן והאל יברך את כולכם.‬
‫- האוצר של סאטון הו‬ ‫בילה את מלחמת העולם השנייה -‬
‫- מוסתר היטב‬ ‫בתחנת הרכבת התחתית של לונדון. -‬
‫- הוא הוצג בפני הציבור לראשונה‬ ‫תשע שנים לאחר מותה של אידית. -‬
‫- שמו של בזיל בראון לא הוזכר. -‬
‫- תרומתו הייחודית של בזיל לארכיאולוגיה‬ ‫זכתה להכרה רק בשנים האחרונות. -‬
‫- שמו מופיע לצד שמה של אידית‬ ‫באוסף הקבוע של המוזאון הבריטי. -‬
‫- מבוסס על רומן מאת ג'ון פרסטון -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬