‎NETFLIX PREZINTĂ
‎INSPIRAT DE O POVESTE ADEVĂRATĂ
‎Cred că o să se înnoreze.
‎Ce se petrece la Sutton Hoo?
‎SUFFOLK, ANGLIA, 1939
‎O doamnă are ceva de excavat.
‎- Mulțam fain. Rămas-bun! ‎- Mulțumesc.
‎'Neața! Cu dna Pretty, te rog.
‎Basil Brown.
‎Așteaptă aici!
‎- Mergem să aruncăm o privire? ‎- Bine.
‎De obicei, așa ceva se face ‎lucrând cu muzee.
‎Da, dar când am vorbit cu Ipswich,
‎dl Reid Moir a spus că vine războiul ‎și nu acceptă noi proiecte.
‎Sunt ocupați până peste cap ‎cu o vilă romană.
‎- Da, a spus că lucrați acolo. ‎- Așa e.
‎Mi-a zis că sunteți un om dificil.
‎Chiar așa?
‎Neconvențional… și fără pregătire.
‎Deci așa m-a recomandat?
‎Păi, nu sunt fără pregătire.
‎Lucrez la situri ‎de când am putut ține o mistrie în mână.
‎Tata m-a învățat.
‎Poate că Reid Moir vrea ‎să vă țină pentru sine.
‎Nu știu ce să zic.
‎Întotdeauna am fost curios ‎să văd movilele astea.
‎Henric al VIII-lea a săpat aici.
‎Am auzit.
‎Nu se știe ce a găsit.
‎Am cumpărat pământul ăsta cu soțul meu ‎ca să explorăm ce e acolo.
‎Dar n-a fost să fie.
‎Ce sunt? Ce părere aveți?
‎Tumuli, bănuiesc.
‎Aș zice că ne aflăm în cimitirul cuiva.
‎Vikingi.
‎Poate și mai vechi.
‎Cică fetele din zonă se întindeau pe ele, ‎sperând să rămână gravide.
‎Am auzit multe legende.
‎De-aia vreți să săpăm?
‎Pentru comori de legendă?
‎Mă pasionează arheologia ‎de când am putut ține o mistrie în mână.
‎Sub casa copilăriei mele ‎fusese o mănăstire cistericană.
‎L-am ajutat pe tata să excaveze absida.
‎Vorbește, nu-i așa?
‎Trecutul.
‎Aveți iepuri, dnă Pretty.
‎Da, știu.
‎Tuneluri de iepuri.
‎Nu-s bune când excavezi.
‎Aș vrea să începem cu asta.
‎Părerea mea e să nu începem cu asta, ‎dnă Pretty.
‎- De ce nu? ‎- Vedeți adânciturile din mijloc?
‎Și solul pare… A fost bătătorit.
‎Pe vremuri, hoții săpau puțuri.
‎Li se spunea „fluierele bandiților”.
‎Dacă au găsit ceva, ‎a fost topit și vândut de mult.
‎Cred că aveți mai multe șanse ‎cu una dintre astea.
‎Dar am o presimțire cu asta.
‎Sunt banii dvs., dnă Pretty. Aș săpa ‎după experiență, nu după presimțiri.
‎Cât despre plată, o liră, 15 șilingi ‎și șase penny pe săptămână e bine?
‎Nu.
‎Dl Reid Moir mi-a zis că atât vă plătește.
‎Nu plătește destul.
‎Bine. Mi-e teamă că nu-mi permit ‎să cheltuiesc mai mult.
‎Bine. Am înțeles.
‎Robert, de unde ai masca asta de gaze?
‎Dă-o jos!
‎- Nu mi-am dat seama că… ‎- Nu e o jucărie.
‎Robert, el e dl Brown.
‎- Salut, tinere! ‎- Robert Pretty, ce mai faceți?
‎- Cine te urmărește? ‎- Căpitanul Laska și bandiții lui.
‎Dl Brown e arheolog.
‎Sunt săpător.
‎Ați venit să săpați la movile?
‎Mi-e teamă că nu. Nu astăzi.
‎Mă scuzați!
‎Noroc cu gangsterii, Robert!
‎Mulțumesc.
‎Dumneavoastră, cu situl, doamnă.
‎Fir-ar să fie!
‎- Dle Brown? ‎- Da.
‎Billy Lyons. De la dna Pretty.
‎Bine.
‎Spune-i că luni!
‎La 8:00 fix.
‎Nu lucrez ‎pentru sub două lire pe săptămână.
‎E prea departe cu bicicleta, ‎dacă sap toată ziua.
‎Ați putea sta în șură la soții Lyons.
‎Dl Lyons e șoferul meu, ‎iar dna Lyons e la bucătărie.
‎- Voi avea nevoie de ajutor. ‎- Vă pot da un om.
‎Doi ar fi mai bine.
‎Mă bucur că am ajuns totuși ‎la o înțelegere.
‎John Jacobs și dl Spooner ‎aduc adăpostul ciobanului.
‎- Poate fi util dacă se strică vremea. ‎- O idee bună!
‎Fiul meu, Robert, ‎vrea să vă ajute cu orice.
‎- Dacă vă irită prezența lui… ‎- Nu, poate să vină.
‎Începeți cu asta?
‎Da.
‎Ar trebui să uităm ‎de movila cea mare, dnă Pretty.
‎Asta de aici.
‎Aici vom găsi ceva.
‎Atunci…
‎nu vă mai rețin.
‎Mulțam fain.
‎N-ar trebui să se atingă ‎de movilele dnei Pretty, eu așa zic.
‎- Mulțumesc, doamnă. ‎- Mulțumesc.
‎Dragule, ai grijă, te rog! O să mă dobori.
‎Îmi pare rău. Te cheamă dl Brown.
‎- Acum? ‎- Da.
‎Mersi pentru mesaj.
‎Pare genul de tavă ‎pe care o găsești la măcelărie.
‎Și dâre negre, ‎care ar putea indica un foc.
‎Cine sunt ei?
‎De la Muzeul din Ipswich. ‎M-a sunat dl Reid Moir.
‎Voia să știe cum avansăm, ‎așa că l-am invitat.
‎Dnă Pretty? ‎Guy Maynard, noul nostru custode.
‎- Încântat! ‎- Bună ziua.
‎Salut, Brown!
‎Maynard! Poți veni un pic aici?
‎Bine.
‎Unu!
‎- L-ai apucat? Doi. ‎- Da.
‎Trei! Fir-ar să fie!
‎Cu atât te mândrești?
‎Scuză-mă!
‎Bine că faci tu mai mult. Ce să-ți spun!
‎Dnă Pretty, vă rog insistent ‎să susțineți vila noastră romană.
‎Se apropie războiul. Toată lumea sapă ‎până să înceapă ostilitățile.
‎Deci vă rugăm ‎să ni-l înapoiați pe dl Brown.
‎Aș vrea să termine ce a început.
‎S-ar putea să fi găsit cea mai mare ‎vilă romană la nord de Felixstowe.
‎Mult mai importantă, dacă-mi permiteți, ‎decât… acest proiect minor.
‎Atunci e alegerea dlui Brown.
‎Îmi cer scuze. Timpul a prefăcut ‎bucata aceea de lemn în… nisip bătătorit.
‎I-am greșit vechimea.
‎Am presupus că e viking, ‎dar cred că e mai vechi.
‎- Anglo-saxon. ‎- Puțin probabil, Brown.
‎Avem nevoie de tine. De-aia am venit ‎și… dna Pretty ți-a dat drumul.
‎Am spus că e alegerea dumitale.
‎Atunci rămân.
‎Mulțam fain, doamnă.
‎Mă scuzați!
‎Brown, ai fost destul de explicit. ‎Îți dau două lire pe săptămână.
‎Ai câteva zile, să termini, ‎apoi, cum suntem singurul muzeu de aici,
‎eu m-aș gândi bine unde e viitorul tău.
‎Am înțeles.
‎Dl Brown ne-a spus tot felul de lucruri.
‎De exemplu, care e organul ‎cel mai important al unui arheolog?
‎Nu știu.
‎Nasul.
‎Dacă e ceva acolo, el îl va mirosi.
‎După-amiază mergem la tata.
‎Mi-e teamă că e nevoie de mine aici.
‎Pot să cobor, te rog?
‎Dacă ai terminat.
‎Carnea fiartă de vită e contraindicată ‎pe o zăpușeală ca asta, dnă Lyons.
‎A fost exact ca data trecută.
‎Dnă Pretty, aveți atât acid ‎fiindcă vă faceți multe griji.
‎Am mai discutat subiectul.
‎Trebuie să nu vă mai faceți griji.
‎Altfel, o să vă alegeți cu un ulcer.
‎Dacă asta credeți.
‎Nu stați acolo, dnă Pretty! E periculos.
‎Spooner și Jacobs construiesc parapete. ‎Fără, nu putem continua.
‎Citeam despre excavarea mormântului ‎lui Tutankhamon, de către Howard Carter.
‎Ajuns în pragul camerei funerare,
‎primul care pășea acolo după 3.000 de ani,
‎a văzut urme de degete ‎încă impregnate în vopsea.
‎A spus: „Timpul și-a pierdut sensul”.
‎Mi-am dat seama ‎că ați putea da de rămășițe pământești.
‎Da, e posibil.
‎Săpăm pentru a ne întâlni cu morții.
‎A-i deshuma, de fapt.
‎Când găsim rămășițe pământești, ‎se cheamă legistul.
‎Un gest minim de politețe pentru morți, ‎indiferent de câte secole sunt acolo.
‎Nu putem săpa fără să luăm în calcul…
‎Brown?
‎Dle Brown?
‎Spooner! Jacobs! Chemați ajutoare!
‎Acolo!
‎Haide, Basil!
‎Atenție la cap!
‎Dle Brown!
‎Dle Brown?
‎- Așa. ‎- Așa.
‎Dle Brown!
‎V-ați revenit. Sunteți teafăr.
‎V-ați revenit.
‎În bibliotecă, Grateley. ‎Întinde-l pe canapea!
‎A‎ț‎i văzut ceva?
‎Să văd?
‎Când ați leșinat.
‎Am avut ceva în minte.
‎Ce anume?
‎Bunicul meu.
‎Îi port numele.
‎Basil Brown.
‎Lucra ogorul.
‎M-a învățat tot ‎despre pământul din Suffolk.
‎L-ați văzut?
‎N-am văzut nimic. Doar…
‎M-am gândit la el.
‎Ei bine… poate că el v-a văzut.
‎Mă scuzați!
‎Nu vă simți bine?
‎Dle Brown!
‎Trebuie să vă odihniți!
‎Vedeți, dnă Pretty… ‎asta e cea care vă place.
‎Cu care voiați să încep. E ovală.
‎Ca spinarea unui porc.
‎Restul sunt circulare.
‎- Da. ‎- Ogorul ăsta e arat de o mie de ani.
‎Să zicem că cei care au arat aici ‎au surpat treptat din movilă.
‎Pe când au venit bandiții,
‎au coborât puțul ‎acolo unde credeau ei că e centrul…
‎- Dar poate că nu era. ‎- Într-adevăr.
‎De la est la vest, cred.
‎Ajunge să-mi spuneți…
‎și eu sap.
‎Avionul meu s-a prăbușit ‎în pustiul arctic…
‎și m-am trezit abia după 500 de ani.
‎Acum sunt prizonier în secolul al XXV-lea.
‎Cum e?
‎Pământul e stăpânit de Killer Kane, ‎un om neasemuit de rău.
‎- Ca Hitler? ‎- Da, dar cu o mustață și mai urâtă.
‎Cei care au ridicat movilele astea ‎aveau mustață?
‎Și barbă.
‎Erau bărboși nevoie mare.
‎Romanii, nu. Lor le plăcea să se radă.
‎Vikingii sunt cam ca piloții spațiali, nu?
‎Explorează noi ținuturi ‎și poartă bătălii din navele lor.
‎Da, dacă privești lucrurile așa, ‎s-ar putea să fie la fel.
‎Trec într-una pe aici. ‎E o bază RAF în apropiere.
‎V-ar plăcea să zburați, dle Brown?
‎Dar eu zbor.
‎Pretutindeni în cosmos.
‎Când mă uit prin telescop.
‎- Aveți un telescop? ‎- Da.
‎- L-ați adus cu dvs.? ‎- Da.
‎Îmi arătați?
‎S-ar putea.
‎Îi place să trăncănească, nu glumă!
‎Ce ziceai de călătorii spațiale?
‎Dl Brown avea multe cărți.
‎Le-a adus într-un pachet, cu bicicleta.
‎Dna Lyons zice ‎că unele sunt în norvegiană.
‎Încercăm mătasea verde?
‎- O veche favorită, nu? ‎- Nu.
‎Catifeaua cu dantelă.
‎Dna Lyons speră să vă pice bine.
‎- Cum te simți cu piciorul, dle Grateley? ‎- Mai bine. Mulțumesc de întrebare.
‎- Să aduc radioul? ‎- Da, te rog.
‎…militarii sub vârsta de 32 de ani
‎ar putea fi chemați pentru instrucție ‎suplimentară ca piloți sau echipaj RAF.
‎E aici doar de 12 ani.
‎A venit din Cheshire.
‎Apoi s-a măritat cu colonelul.
‎Edith era încă la școală ‎când s-au cunoscut,
‎iar când ea a împlinit 17 ani, ‎i-a cerut mâna.
‎L-a refuzat.
‎A zis că nu-și putea lăsa tatăl singur.
‎Și-a îngrijit tatăl încă 13 ani, ‎până la moarte.
‎Timp de13 ani.
‎În cele din urmă, ‎a acceptat propunerea colonelului.
‎O ceruse de nevastă an de an, ‎de ziua ei.
‎Curând după nașterea lui Robert…
‎soțul ei a murit.
‎Închipuiți-vă!
‎POVESTIRI UIMITOARE
‎Vreți să vă uitați prin el?
‎- Credeam că ne așezăm acolo. ‎- Hai, încearcă!
‎Așa.
‎O să te urmez acasă.
‎Așteaptă! Pentru Dumnezeu!
‎Haide!
‎Maynard!
‎Au găsit un nit de fier ‎în tumulul din Snape, nu?
‎Snape? Basil, ce ai găsit?
‎Doamne, Basil!
‎- Ai găsit ceva, Basil? ‎- Merge bine.
‎Dle Spooner, îmi aduci metrul din colibă?
‎Și chemați-o careva pe dna Pretty!
‎- E plecată la Londra. ‎- Poftim? Pentru cât timp?
‎La Londra, cu Robert. Două zile.
‎Fir-ar să fie!
‎Așa, băieți. Acum e acum. Împreună!
‎Să-i arătăm ceva dnei Pretty ‎când se întoarce.
‎Și paharele de cristal.
‎Prin spate, vă rog.
‎- Dna Pretty s-a întors? ‎- Servește masa îndată.
‎- Ți-am zis că e urgent. ‎- Sunt sigur că nu vrei s-o deranjezi…
‎Nu-i nimic, dle Grateley.
‎- E dl Brown? ‎- Da. Dragule!
‎Ar trebui să veniți, să vedeți!
‎E o barcă.
‎Cum adică, o barcă?
‎O barcă îngropată sub movilă.
‎De ce să fi îngropat cineva o barcă?
‎Fiindcă e un mormânt, bănuiesc.
‎Al cui?
‎Pesemne că e mormântul unui mare om.
‎Un războinic…
‎sau un rege.
‎Or fi adus barca lui peste deal, ‎tocmai de la râu.
‎Trebuie s-o fi tras cu funiile, ‎rostogolită pe butuci.
‎Bărbați și cai cu sutele, probabil.
‎Nu cred că au făcut toate astea ‎pentru un neica nimeni.
‎Îți închipui ce ceremonie i-au organizat?
‎Probabil că i-au cântat…
‎și l-ar fi îmbătat criță pe dl Sooner.
‎Vikingi?
‎Eu cred că e mai veche.
‎Maynard mă contrazice, ‎dar cred că e anglo-saxonă.
‎E meritul tău, John Jacobs, ‎tu ai găsit primul nit.
‎Așa e, dnă Pretty. El a fost.
‎Felicitări, dle Brown!
‎- Dvs. ați avut o presimțire. ‎- Așa e.
‎Așa a fost, dnă Pretty. Într-adevăr.
‎- Tinere John. Felicitări, dle Spooner. ‎- Mulțumesc, doamnă.
‎N-am fi reușit fără flăcăul acesta.
‎Robert, o barcă!
‎Mulțumesc, dle Brown.
‎E mult de săpat acum.
‎Dar cine știe?
‎Sigur continuă sub pământ.
‎Bună seara!
‎Seara bună!
‎Vă dați seama ce înseamnă?
‎Va schimba tot pentru Ispwich.
‎Toate muzeele din țară ne vor invidia.
‎- O să vă udați, dnă Pretty. ‎- Prea târziu.
‎Dl Reid Moir s-a oferit ‎să coordoneze situl.
‎I-am refuzat oferta generoasă.
‎- Nu se poate. ‎- Ba da.
‎Ce a spus?
‎A zis că n-o pot ține pentru mine ‎și e adevărat.
‎Sigur i-a sărit muștarul.
‎Între timp, l-am chemat pe Rory Lomax, ‎vărul meu.
‎- Așa. ‎- Văd că aveți nevoie de ajutor.
‎E un amator, dar la fel e și dl Reid Moir.
‎- Ar trebui să vă adăpostiți… ‎- Bine.
‎…fiindcă aici e foarte ud.
‎Vă mulțumesc că aveți răbdare cu Robert.
‎- De-abia așteaptă să vă vadă dimineața. ‎- Mă ține atent.
‎Aveți copii?
‎Nu, noi…
‎Nu.
‎Servitorii mi-au spus că ați studiat ‎de la latină la geologie.
‎Mda. Nițică educație e periculoasă.
‎- Pare-se că ați scris o carte. ‎- Da.
‎Un ghid cu hărți astronomice
‎pe înțelesul omului de rând.
‎M-am lăsat de școală la 12 ani.
‎Setea de învățătură mi-a rămas.
‎M-au acceptat la Universitatea din Londra.
‎Tata nici n-a vrut să audă.
‎Luați masa cu mine?
‎Păi… Mulțumesc. Da.
‎Bună seara, Vera!
‎Te așteaptă o surpriză ‎în camera ta, Basil.
‎Așa deci.
‎May!
‎Ți-am adus cămăși curate.
‎Taman la timp, din câte văd.
‎- Te bucuri să mă vezi? ‎- Firește că da.
‎- Nu știai că vin, nu? ‎- Nu, n-am știut.
‎Eu ți-am spus.
‎În ultima mea scrisoare.
‎Le păstram pentru weekend.
‎Am lucrat întruna. Mă știi cum sunt.
‎Da…
‎Te știu.
‎Sunt foarte ocupat.
‎- Așa se pare. N-ai unde să te așezi aici. ‎- Treabă multă.
‎- Ce zici? ‎- N-ai unde să te așezi aici.
‎Îmi pare rău. Am multe de făcut.
‎Ai să-mi arăți ceva. ‎Îți citesc asta în priviri.
‎Nu spun nimic.
‎Dl Brown, cu o femeie.
‎O fi soția lui. Îi scrie în fiecare zi.
‎Intră!
‎Dl Brown se scuză, doamnă.
‎Asta e tot. Mulțumesc, Ellen.
‎Poate săpa omul în lung și-n lat ‎toată viața
‎și tot să nu dea de ce am găsit eu aici.
‎- E frumoasă, ce-i drept. ‎- Da, e frumoasă.
‎Trebuie să fii cu băgare de seamă.
‎Cum asta?
‎Toți o să vrea ‎să-și asume meritul descoperirii.
‎- May! ‎- Nu te lăsa dat deoparte de Ipswich!
‎- N-o să… ‎- Sau de cucoana de aici.
‎- Ar trebui să-ți mărească salariul. ‎- E drăgu…
‎Nu cer mai mult.
‎Dna Pretty e foarte cumsecade.
‎Fecioara asta vikingă te-a cucerit, ‎din câte văd. Nu-i așa?
‎May, sigur nu vrei să înnoptezi aici?
‎- Nu mai are cine să mă ducă. ‎- Am înțeles.
‎Atunci, mulțumesc că ai venit, May.
‎Chiar mi-e dor de tine.
‎- Cărțile tale mi-au ținut de urât. ‎- Nu cred!
‎- Ba da! ‎- Ce mai companie!
‎- Nu-s o lectură ușoară. ‎- Sigur că nu.
‎- Mulțam că mi-ai adus cămășile. ‎- Da.
‎Bine.
‎Citesc scrisorile azi.
‎- Rămas-bun! ‎- Rămas-bun!
‎Fir-ar să fie!
‎- Dă-mi voie să te ajut! ‎- Bine.
‎Atunci treci în partea aia ‎cu prelata asta.
‎Așa. În spatele tău e un țăruș.
‎Trage tare!
‎Tu de unde ai venit?
‎Am venit cu motocicleta din Ipswich.
‎Sunt Rory Lomax.
‎Te-a trimis dl Reid Moir?
‎De la muzeu?
‎Sunt vărul lui Edith Pretty.
‎Mi-a telefonat să vin, ‎a spus că ai nevoie de ajutor.
‎I-am spus că nu mă pricep, ‎dar nu s-a lăsat convinsă.
‎Bine. Păi…
‎Eu sunt Brown, cum probabil știi.
‎- Basil Brown. ‎- Încântat!
‎O să plouă o vreme, așa că ia loc!
‎Te-oi fi udat, ‎dacă ai venit cu motocicleta din Ipswich.
‎M-a prins ploaia chiar înainte să sosesc.
‎- Eu fac focul. Vrei niște ceai? ‎- Da, te rog.
‎S-ar putea să fi găsit ‎o barcă străveche anglo-saxonă.
‎Mâine, când stă ploaia, ‎poate apuci să vezi ce facem. Bine?
‎Foarte interesant!
‎Asta cam așa e.
‎Acum trage a doua prelată!
‎Dă-mi ciocanul, te rog!
‎Așa!
‎Ridică!
‎Așa e bine.
‎Rory!
‎Salut, piciule!
‎Am sosit azi-noapte. Unde e mama?
‎S-a dus la Londra.
‎Cine știe dacă mai trăim până la anul?
‎Mingile galben-verzi înseamnă gaz.
‎Cele roșii, explozibili.
‎Cele cu dungi roșii, bombe incendiare.
‎Dacă sunteți pe stradă ‎în timpul unui atac aerian,
‎trebuie să știți cum să răspundeți ‎la fiecare tip de atac.
‎Nu le aruncați aiurea!
‎M-am grăbit să ajung aici la timp.
‎Să fi afectat rezultatele?
‎E posibil, dar afecțiunea de bază există.
‎Febra reumatică din copilărie ‎a afectat valvele inimii.
‎Iremediabil, din păcate.
‎Un alt atac ar putea fi… mult mai grav.
‎Poate chiar fatal.
‎- Nu se mai poate face nimic? ‎- Îmi pare rău. Aș vrea să se fi putut.
‎A venit dl Reid Moir cu alți câțiva domni.
‎- Nici nu s-au oprit. ‎- Atunci sunt intruși. Unde se află?
‎- Au pornit spre movile. ‎- Cheamă-i repede!
‎Lyons?
‎Am citit despre barca Oseberg.
‎O ambarcațiune vikingă ‎descoperită în Norvegia.
‎În centru era o cameră funerară acoperită.
‎Imaginează-ți Arca lui Noe!
‎Dacă ea a avut acoperiș, ‎s-a prăbușit de mult.
‎Vezi linia asta? Pământul e mai înalt, ‎dar solul e mai închis la culoare.
‎Crezi că e ceva dedesubt?
‎Am putea afla până diseară.
‎Doamne!
‎Este incredibil.
‎Noi, la Muzeul Ipswich, ‎ne mândrim cu munca noastră
‎și cred că veți fi de acord ‎că este foarte solidă.
‎- Trebuie să vă opriți acolo. ‎- Poftim?
‎E un sit delicat și riscant. ‎Pentru cineva de talia dumitale.
‎Tu ai lucrat aici?
‎Da. Sunt Basil Brown, săpător.
‎Ei bine, măi Basil Brown, săpător.
‎Eu sunt Charles Phillips, arheolog…
‎și te anunț că, deoarece e o descoperire ‎de interes național,
‎British Museum preia controlul.
‎Munca dumitale…
‎pare decentă, din fericire…
‎dar serviciile tale de excavare ‎nu mai sunt necesare.
‎Înțeleg că preluați controlul personal?
‎Grimes, n-am mai văzut așa ceva.
‎- Într-adevăr, domnule. ‎- Brailsford, eliberează-mi programul!
‎Află cine e liber! Ne trebuie Piggott.
‎- Găsește cazare cât mai aproape! ‎- Da, domnule.
‎Solul acela mai închis pare promițător.
‎Voi terminați ‎și nu mai mișcați nicio pietricică!
‎Dle Phillips!
‎Nu dvs. m-ați angajat.
‎Sunt angajatul dnei Pretty și voi continua ‎să lucrez până îmi spune ea.
‎Un muzeu din provincie ‎nu poate conduce lucrările.
‎Dna Pretty sigur înțelege asta.
‎John, vreau doar un minut. ‎Trebuie să știe.
‎- Bine, așteaptă! ‎- Da.
‎- Te primește mâine la 10:30. ‎- Trebuie să afle ce am găsit.
‎- Nu exagera! ‎- Trebuie să știe!
‎John!
‎A plecat, dle Grateley?
‎Nu sunt Grateley.
‎Îmi cer scuze că vă deranjez, ‎dar cred…
‎că am găsit o cameră funerară ‎în barcă.
‎- Dl Phillips știe? ‎- Nu lucrez pentru dl Phillips.
‎Ce doriți să fac?
‎Tocmai mi-a spus ‎că Ministerul Lucrărilor Publice
‎i-a repartizat acest sit.
‎Păi…
‎atunci, asta e.
‎Mai pot continua o zi, dacă doriți.
‎Nu vă simțiți bine, dnă Pretty?
‎Dacă sunteți bun…
‎sunați dvs. clopoțelul!
‎Sigur.
‎Nu are dreptul să vă dicteze. ‎Barca iese la lumină datorită dvs.
‎Nu uitați de ce ați vrut să începeți!
‎Ați spus că aveați o presimțire. ‎Ați avut dreptate.
‎- Dl Brown a reușit să intre. ‎- Dle Brown!
‎Bine.
‎- Pot să vă aduc ceva, doamnă? ‎- Cheam-o pe Ellen, te rog!
‎Dna Pretty vrea să vă păstreze,
‎așa că o să vă punem la treabă.
‎Sarcina voastră va fi ‎să țineți situl ordonat.
‎Vreau să delimitați tumulul ‎pe o suprafață de doi pe doi
‎și să îndepărtați grămezile de pământ.
‎De acum, nu mai călcați în barcă ‎fără permisiunea mea.
‎Continuați!
‎O să accepți așa ceva, Basil?
‎Bună ziua, dle Brown!
‎- Mama are arsuri în piept din nou. ‎- Îmi pare rău.
‎Trebuie să stea liniștită. ‎I-am făcut asta.
‎E o rachetă frumoasă.
‎Unde vă duceți?
‎Acum mă duc acasă.
‎Când vă întoarceți?
‎Îmi pare rău, Robert.
‎Sincer.
‎Dar, dle Brown…
‎Dle Brown!
‎Se pare că am rămas șomer.
‎Phillips nu ne lasă în barca lui.
‎A lui? Chiar așa?
‎M-am gândit să fac niște fotografii, ‎ar putea fi utile. Pot?
‎Chiar te rog, numai să nu fie cu mine.
‎Nu-l condamn pe Brown. ‎Un bărbat așa de cumsecade…
‎nu-l merită pe Phillips.
‎- Să-l condamni? ‎- A plecat dimineață, nu știai?
‎Unde e Robert?
‎Nu ai altă slujbă?
‎Îi scriu lui Maynard și îmi dă el ceva.
‎I-ai spus dnei Pretty că pleci?
‎M-am gândit că își dă singură seama.
‎Așa îi mulțumești ‎pentru șansa pe care ți-a dat-o?
‎Nu-mi va recunoaște nimeni meritul, May.
‎- Nicio mențiune. ‎- De-aia te-ai angajat?
‎Să stau la munca de jos?
‎De-aia sapi de-o viață ‎și abia ne plătim chiria?
‎Nu, May, o fac fiindcă sunt bun la asta.
‎Asta m-a învățat tata, ‎iar pe el, tatăl lui.
‎Fiindcă, dacă îmi arăți ‎un pumn de țărână din Suffolk,
‎îți pot spune al cui e pământul.
‎Așa te vreau!
‎Nu vă supărați! Îl știți pe Basil Brown?
‎- Știți unde locuiește? ‎- Da, îl știu.
‎Locuiește lângă sat. Pe acolo!
‎Mulțumesc mult.
‎Eu am găsit barca aia.
‎N-oi fi profesor la Cambridge, ‎dar mi-am dat seama ce era acolo.
‎Eu, Jacobs și Spooner. ‎Și nimeni nu-și va aduce aminte.
‎N-ai de unde să știi.
‎Dar dacă nu stai până la capăt, ‎ai șanse și mai puține.
‎Mi-ai spus că munca ta nu privește ‎spre trecut sau prezent, ci spre viitor…
‎pentru ca următoarele generații ‎să știe de unde au venit.
‎Firul care le unește cu înaintașii lor, ‎nu așa spuneai?
‎Ceva de genul ăsta.
‎Altfel, ce căutați voi în tină, ‎când restul țării e pe picior de război?
‎Pentru că înseamnă ceva, nu?
‎Ceva ce va dura mai mult ‎decât războiul afurisit ce ne paște.
‎Măi să fie!
‎E Robert!
‎Robert?
‎Robert!
‎Dle Brown!
‎- Robert, ai venit până aici cu bicicleta? ‎- Mi-ați promis.
‎May!
‎Mi-ați promis că îmi arătați cosmosul. ‎Mi-ați promis.
‎- Măi să fie, cine e el? ‎- Robert Pretty.
‎Eu sunt dna Brown.
‎Ți-o fi sete, după atâta drum, nu?
‎- Vino încoace! Îți dau o cană cu lapte. ‎- E drum lung.
‎Mama ta știe că ești aici?
‎Că ai venit până aici cu bicicleta?
‎- Să-ți duc eu bicicleta? ‎- Da, vă rog.
‎Caut un telefon, să-i zic dnei Pretty.
‎- Mulțumesc. ‎- E teafăr, dnă Pretty. E înăuntru.
‎- Pe aici. ‎- Mulțumesc.
‎- Ne-am făcut griji, desigur. ‎- Da. El… Ea e May, soția mea.
‎- Dnă Pretty. ‎- Mulțumesc.
‎Niciun deranj. E un băiat minunat.
‎Dna Brown are o cutiuță muzicală ‎de la Whitby, decorată cu scoici.
‎Vrei s-o vezi?
‎Nu, v-am deranjat destul.
‎Ce-a fost în mintea ta?
‎Puteai să te pierzi sau să mori.
‎- Robert… Ce-a fost în mintea ta? ‎- Îmi pare rău, mamă.
‎Robert mi-a amintit ‎că îi promisesem ceva.
‎I-am spus că îi arăt stelele ‎prin telescopul meu.
‎Nu-i așa?
‎Atunci, vă întoarceți?
‎Mă întorc. Da.
‎Mulțumesc.
‎'Neața!
‎Dle Grimes! Mi-am însemnat câte ceva.
‎Poate îți sunt de folos.
‎Voi economisi zile întregi.
‎- Probabil ai bănuit ce era aici. ‎- Ați avansat mult.
‎Și tu la fel.
‎Mulțam fain.
‎Ai lucrat bine, dle Brown.
‎Da, am început treaba.
‎- Phillips! ‎- Săpătorul nostru s-a întors.
‎'Neața!
‎La fundul bărcii s-ar putea să fie ‎o cameră intactă.
‎Incredibil de captivant.
‎Și evenimentele din restul lumii, C.W.?
‎Cum ne vor afecta?
‎Din câte am auzit aseară la știri…
‎s-ar putea să fim în război ‎în câteva săptămâni,
‎iar toate excavațiile vor înceta.
‎Deci de noi depinde.
‎- Doamne! ‎- Vai!
‎Jim! Billy Grimes!
‎- Stuart! ‎- Ce naiba mai faci?
‎Foarte bine. Soția mea, Margaret.
‎- Peggy! ‎- Dnă Piggott, încântat!
‎Dle Phillips, voiam să spun ‎cât m-am bucurat când m-ați chemat.
‎Stuart v-a trimis lucrarea mea ‎despre Bosnia.
‎Ați fost amabil să o citiți.
‎Da, foarte incitantă.
‎- Sper să vă pot răsplăti încrederea. ‎- Nu mă îndoiesc.
‎Doar că până acum ‎nu am prea lucrat pe teren.
‎Să nu mă credeți ‎mai experimentată decât sunt!
‎Ai însușirile esențiale.
‎Chiar așa?
‎Barca este foarte fragilă.
‎S-ar putea spune că de-abia există.
‎Greutatea prea mare o face praf.
‎Probabil că ai în jur de 55 kg.
‎Eu voi coordona de aici, ‎în timp cei voi, mai subțirei, săpați.
‎M-ați chemat doar pentru mărimea mea?
‎Cam așa ceva, de fapt.
‎Bine că Piggott nu s-a însurat ‎cu o purcea!
‎Continuați!
‎- Brailsford, cum ți se pare? ‎- Domnule?
‎Ce ai acolo?
‎Bine, atunci!
‎- Eu dau primul rând, băieți. ‎- Foarte drăguț!
‎Nu aveau cu pat dublu?
‎Nu, îmi pare rău. Dar e bine, nu? ‎Nu vrem să facem nazuri de la început.
‎Nu, desigur că nu.
‎Avem noroc să luăm parte la asta.
‎Da.
‎Va fi nemaipomenit.
‎Preferi patul ăsta…
‎sau pe ăla?
‎Îl iau eu pe ăsta, bine?
‎Găsești o stea și vezi încotro se mișcă.
‎- Bună seara, domnilor! ‎- Bună seara, dnă Pretty!
‎Bună, mamă!
‎Bună, dragule!
‎Piloții spațiali se orientează după stele?
‎Fără doar și poate.
‎Dle comandant, în zece minute ‎mergem la culcare.
‎Văd o stea.
‎- Doamne! ‎- Ce se întâmplă?
‎- A cedat pur și simplu. ‎- Dă-o de acolo!
‎Piggott, ia-o de acolo!
‎Îmi pare rău. N-am vrut să stric ceva.
‎- Ce e, Brailsford? ‎- Te simți bine?
‎- Niște bucăți ruginite. ‎- Zău așa! Ai uitat ce ai învățat?
‎O masă amorfă ‎de obiecte corodate, domnule.
‎Tu! Coboară acolo cu aparatul ‎și fotografiază!
‎E foarte cald, soarele dogorește.
‎N-am nimic. Mulțumesc.
‎Ai grijă unde calci! ‎Ar putea fi camera pe care o căutăm.
‎Vrei niște apă de orz?
‎- Mulțumesc. Sunt o stângace. ‎- Nu-i nimic.
‎Ce fustă drăguță!
‎Nu-i bună de nimic. ‎N-am nimic mai potrivit.
‎- Am venit direct din concediu. ‎- Serios?
‎- Da. ‎- Vino cu mine în casă!
‎Să vedem ce putem găsi!
‎Dna Pretty mai e bolnavă?
‎Spune că se simte bine, dar…
‎așa e ea.
‎Afurisită vreme!
‎Pierdem o zi întreagă.
‎Avem puțin timp ‎înainte ca evenimentele din lume…
‎să ne ia pe sus.
‎E o cursă, absolut.
‎Atunci irosiți priceperea dlui Brown.
‎Ce idee excelentă!
‎Stuart îl apreciază nespus. ‎N-ar putea excava el pupa?
‎Dl Brown nu e calificat.
‎E snobism curat, dle Phillips. Nu-i așa?
‎Brown!
‎Brown! Vino încoace, măi!
‎Doamne! Margaret!
‎Scuze, am uitat să încui ușa.
‎Folosim baia aia în comun ‎cu alte patru camere.
‎Oricine putea intra peste tine.
‎- Putea să fi fost Grimes sau Phillips. ‎- Dar ai fost tu. Soțul meu.
‎Dar cum crezi că m-aș simți ‎dacă te-ar fi văzut ei în halul ăla?
‎În ce hal?
‎În halul ăsta?
‎Iisuse, eu… Termină! ‎Trebuie să ai grijă. Este…
‎Am așteptat o eternitate, ‎acum mă duc să fac și eu baie.
‎- Dle Spooner! ‎- Acum!
‎- 'Neața, dle Piggott! ‎- C.W.
‎Puteai să mă trezești.
‎N-am vrut.
‎Din cauza ta, am întârziat.
‎Atenție, Stuart! Cu multă grijă.
‎Cu grijă. Da.
‎O clipă!
‎Aveți grijă! Nu ridicați aiurea!
‎- Ușurel! ‎- Da, domnule.
‎La trei. Unu, doi, trei!
‎Și o ridicăm așa.
‎Nu mișca!
‎Piggott, privește!
‎Unde ai găsit asta, draga mea?
‎Bravo ție!
‎Phillips!
‎- Priviți, domnule! ‎- Uitați!
‎Priviți!
‎- Doamne! ‎- Ce față are!
‎Phillips!
‎- Dnă Pretty! E mai mult. ‎- Și aici!
‎Mult mai mult.
‎Vă puteți uita la asta amândoi, vă rog?
‎Am găsit-o între scânduri.
‎Cred că e o monedă merovingiană ‎de la finele secolului al VI-lea.
‎Nu se poate.
‎East Anglia vikingă a folosit monede ‎abia în secolul al IX-lea.
‎Eu cred că barca aceea e mai veche.
‎Dl Brown a spus de la început.
‎E anglo-saxonă.
‎Piggott! Grimes!
‎E din Evul Mediu, pe toți zeii!
‎Secolul al VI-lea!
‎Asta schimbă totul.
‎Oamenii ăștia nu erau ‎niște bandiți ce trăiau din trocuri.
‎Aveau o cultură.
‎Aveau artă.
‎Aveau bani!
‎Gata cu vikingii!
‎- C.W., uite! ‎- Pentru Dumnezeu!
‎Doamne!
‎Brown tocmai mi-a arătat ‎o monedă merovingiană.
‎Am văzut-o.
‎E anglo-saxonă.
‎Incredibil!
‎Bună! Aici ți-ai instalat tabăra?
‎Nu, aici doarme vărul meu, Rory.
‎N-are voie în casă?
‎Nu, i se pare prea cald în casă.
‎Îmi închipui.
‎Se va înrola în RAF.
‎- Chiar așa? ‎- Trebuie să sosească actele.
‎Va fi pilot.
‎Bravo tuturor! Un efort splendid.
‎Brailsford, Piggott, ‎încărcați aurul în mașină,
‎îl ducem direct la British Museum.
‎Poftim?
‎E limpede ‎că acolo e locul potrivit, dnă Pretty.
‎Londra se pregătește de bombardamente.
‎În prezent, British Museum e evacuat, nu?
‎Da, dar… vor merge în laborator.
‎Comoara asta a fost în mormântul cuiva.
‎Va avea loc o expertiză, ‎iar apoi i se va decide soarta.
‎Până atunci, dle Brown… ‎Dvs. ați găsit această barcă magnifică.
‎- Sunteți bun să duceți comoara în casă? ‎- Da, dnă Pretty.
‎Vă mulțumesc tuturor.
‎Domnilor, o să am nevoie de ajutor. ‎Dle Lomax!
‎Asta nu e deloc în ordine.
‎Comoara e a dnei Pretty, nu?
‎E pe pământul ei.
‎La expertiză se va decide ‎dacă e a dnei Pretty sau a Coroanei.
‎Piggott, tu voiai să duci comoara ‎la Muzeul Ipswich?
‎O fi bine ce fac?
‎E mormântul cuiva.
‎Nu, este…
‎Noi scoatem la lumină viața.
‎Pentru asta săpăm.
‎Aici.
‎E locul cel mai bun.
‎Parcă ar fi niște soli de pe altă lume.
‎Mergeam în excursii cu tatăl lui Robert.
‎Cunoștea ciripitul tuturor păsărilor.
‎Când aud privighetori, ‎mă gândesc la pădurile astea.
‎- Sunt privighetori aici? ‎- Nu le-ai auzit?
‎Nu.
‎Niciodată n-am auzit una. ‎Doar la radio.
‎E o violoncelistă minunată, ‎Beatrice Harrison.
‎În serile de vară, exersa în grădină și…
‎pe când cânta o gamă, ‎i s-a alăturat o privighetoare.
‎A fost surprinsă și a cântat o sonată, ‎iar privighetoarea a acompaniat-o.
‎Serios?
‎Da. Totul s-a repetat ‎în următoarele două seri.
‎- Dna Harrison a anunțat BBC-ul. ‎- Și?
‎După câteva seri, BBC a instalat ‎echipamente de înregistrare în grădina ei.
‎A început să cânte și au așteptat…
‎și…
‎până la urmă, ‎privighetoarea a cântat și ea.
‎A cântat preț de vreo 15 minute…
‎urcând și coborând cu violoncelul.
‎Nu!
‎Ba da.
‎Știu.
‎Dar partea cu adevărat extraordinară e…
‎că alte persoane ‎care ascultaseră emisiunea în grădina lor
‎au anunțat că și alte privighetori ‎au început să cânte.
‎Minunat!
‎Da, așa e. A fost minunat.
‎Margaret!
‎Haide!
‎Bine.
‎Atunci… noapte bună!
‎O să fiu atent, după violoncele în pădure.
‎„Violoncele”.
‎Poftiți, băieți!
‎Dezgropăm o legendă.
‎- Beowulf. ‎- Arthur, regele britanicilor.
‎Noroc!
‎Apropo de Evul Mediu, de-abia văd halba.
‎Ce-i cu alea?
‎Testează camuflajul, C.W.
‎Deci de data asta, ‎germanicii vor veni în zbor?
‎Ultima oară au venit pe râu.
‎În anul 600?
‎Știți, eu…
‎A fost o zi plină. Sunt terminată. ‎Mă scuzați, vă rog?
‎- Bravo, dnă P. O descoperire grozavă! ‎- Pentru soția ta isteață!
‎- Nu, vin și eu, dragă. ‎- Nu. Tu vrei să sărbătorești.
‎- Mai stai un pic, Piggott! ‎- Fac cinste. Mai adu un rând!
‎C.W., întreabă-l ‎dacă primește monede merovingiene!
‎…‎campania de presă,
‎declarațiile amenințătoare ‎ale liderilor Germaniei…
‎provocările sistematice de la frontiere
‎și concentrarea accelerată ‎a forțelor armate mobilizate
‎la frontierele poloneze reprezintă ‎o dovadă concludentă în acest sens.
‎O delegație laburistă ‎i-a cerut aseară premierului
‎să decreteze evacuarea ‎femeilor, copiilor și invalizilor
‎ca măsură de precauție ‎în caz de război.
‎…dacă Buck Rodgers poate fi găsit.
‎Paznicii, nătărăilor!
‎Dacă ei scapă, vă trimit printre roboți!
‎Nu încă!
‎Nu încă.
‎Draga mea, C.W. vrea să duc fierul corodat ‎la laborator.
‎Ar putea fi fragmente de armură ‎și vreau să încep să le curăț. Deci…
‎Eu vin cu tine?
‎Nu, fiindcă C.W. ‎are nevoie de ajutor aici.
‎Și e foarte mulțumit de tine.
‎Chiar așa?
‎Mă duc cu Brailsford, ‎că el se pricepe în laborator.
‎- Să faci treabă bună, Margaret! ‎- Peggy.
‎Mă cheamă Peggy.
‎O să-mi lipsești mult, Peggy.
‎Scuze că ți-l răpesc!
‎- Mulțumesc pentru invitație, dnă Pretty. ‎- Nu poți sta la pub fără soțul tău.
‎Dl Phillips te-ar plictisi de moarte.
‎Ai developat vreo fotografie, dle Lomax?
‎Am început. Am un morman de developat, ‎ar trebui să mă grăbesc.
‎Actele ar putea sosi curând.
‎Rory a fost acceptat în RAF.
‎- Să te felicit? ‎- Nu știu.
‎Edith n-a făcut-o.
‎Pare delicioasă.
‎Bon appétit!
‎Să nu stai prea mult, dragule! E târziu.
‎E eclipsă parțială de Lună.
‎Nu fugi!
‎Vai de mine!
‎Nu-i un semn rău?
‎Așa se credea odinioară.
‎Ai zice că zeii sunt furioși.
‎Cei care au îngropat barca…
‎ei ce credeau?
‎Ei bine…
‎erau navigatori, nu-i așa?
‎Spre lumea cealaltă, spre stele.
‎Unde ne-om duce când murim.
‎Ne apropiem de final, nu?
‎Legistul m-a contactat.
‎Vineri va avea loc expertiza ‎și sunteți invitat.
‎Barca noastră a provocat mult interes.
‎I-am invitat pe toți să o vadă.
‎Pe toți?
‎Vin sătenii și prietenii mei din ținut.
‎Pot să vă amintesc cât de fragil e situl?
‎Invitați-vă rudele și prietenii!
‎Dnă Pretty…
‎Dumnezeule!
‎Robert!
‎Să nu intre nimeni în apă! ‎Curentul e puternic.
‎Învață să zboare în avioane ‎din ultimul război.
‎Soțul meu zicea că, dacă vrei ‎să-ți moară fiul, să intre în RAF.
‎Se spune că războiul se va duce în aer.
‎Ce s-a întâmplat, mamă?
‎E teafăr?
‎- Trebuie să-l duc pe Robert acasă. ‎- Să-l duc eu?
‎N-o să vrea.
‎O să-l rog să mă îngrijească.
‎Mulțumesc!
‎Robert!
‎Da?
‎Mă cam ia cu leșin.
‎- Când pățesc așa, mă întind și beau apă. ‎- Chiar așa?
‎- De regulă, ajută. ‎- De asta am nevoie.
‎- Mă ții de mână? ‎- Sigur!
‎Îl chema David Atkinson.
‎Era la al doilea zbor singur.
‎Au sosit poliția și legistul.
‎Ți-am adus haine de schimb.
‎Am niște cafea la mine în cort.
‎Vrei?
‎Tata s-a înecat…
‎în vacanță, în Cornwall.
‎L-a luat curentul.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu!
‎A trecut mult de atunci.
‎Avea epilepsie.
‎Ce te-a atras la fotografie?
‎Încerc să repar lucrurile
‎pe măsură ce… trec pe lângă noi.
‎Să nu se piardă ceva vital.
‎Tata mi-a dat odată o monedă veche…
‎și mi-a spus ‎că era de pe vremea lui Cezar Augustus.
‎Iar eu știam scena din Biblie, ‎când Iisus le arată discipolilor o monedă.
‎„Dați dar cezarului ce este al cezarului!”
‎Da.
‎Și eu…
‎M-am convins de una singură ‎că moneda din mâna mea
‎era cea arătată de Iisus discipolilor.
‎Eram uimită să o pot ține în mână.
‎Ce s-a întâmplat cu moneda?
‎O port.
‎În caz că îmi aduce noroc.
‎Și ți-a adus?
‎Dacă o mie de ani…
‎s-ar scurge într-o clipă…
‎ce ar rămâne după noi?
‎Asta.
‎Și bucăți din ceasul tău.
‎Lanterna.
‎Bucăți din cană.
‎Dar din noi doi n-ar mai rămâne nimic.
‎Ascultă!
‎Ce?
‎Pilotul a murit, nu-i așa?
‎Da, dragule.
‎Stai!
‎Rory n-o să moară, nu?
‎Îmi pare rău.
‎Nu.
‎Tu n-o să mori?
‎Dnă Pretty…
‎vă e rău?
‎- Du-mă în camera mea, te rog! ‎- Da, desigur. Firește.
‎- Vă simțiți bine? ‎- Da!
‎- Să chem medicul? ‎- Nu. E doar pieptul… Arsuri în piept.
‎Dnă Pretty, vă e rău?
‎Sunt chiar culmea!
‎Îmi aduci niște lapte, te rog?
‎- Da. ‎- Mulțumesc.
‎- Sigur? ‎- Da, mersi.
‎Robert! Dragule!
‎Robert!
‎Ai pățit ceva?
‎Robert?
‎Știu că e bolnavă. Știu! ‎Și nu pot face absolut nimic.
‎De ce nu pot face nimic? ‎Ar trebui s-o fac bine.
‎Asta și faci. Cu tine, e mai bine.
‎Nu. Îi e tot mai rău, văd asta.
‎Când a murit tata…
‎toți mi-au spus să am grijă de mama.
‎Și n-am reușit. Am dat greș.
‎Robert…
‎cu toții dăm greș.
‎În fiecare zi.
‎Sunt lucruri pe care nu le putem face.
‎Oricât de mult am încerca.
‎Știu că nu asta vrei să auzi.
‎Sunt mai tare decât mă crede ea.
‎Știu. Poate ar trebui să-i arăți asta.
‎Ce zici…
‎ne ducem înăuntru?
‎Haide!
‎E ora de culcare. Vino!
‎Se pare că vine o liotă de ziariști.
‎Deja m-a întrebat un deștept ‎de la ‎Sunday Mirror
‎dacă barca poate fi scoasă pe mare.
‎Ce se întâmplă cu comoara? ‎Asta e adevărata întrebare.
‎- Germania a invadat Polonia… ‎- Mi-ai văzut soția?
‎…și a bombardat multe orașe.
‎Ordinele de mobilizare a marinei militare, ‎armatei terestre și forțelor aeriene
‎au fost semnate astăzi de Rege, ‎la o întrunire a Consiliului Coroanei.
‎Majestățile Lor vor rămâne deocamdată ‎la Palatul Buckingham.
‎Începe.
‎Regina a vizitat sediul ‎unității de apărare antiaeriană.
‎Tocmai am primit asta.
‎Trebuie să mă prezint ‎la baza RAF Martlesham.
‎Azi e expertiza.
‎E vizita mea medicală. Nu pot lipsi. ‎Îmi pare rău.
‎Am expus fotografii în sufragerie, ‎pentru invitați.
‎Rory, îți spun clar și răspicat ‎că nu ai voie să mori.
‎Ți-o spun cu toată seriozitatea. ‎Nu te pune în primejdie!
‎Păi… nu știu dacă voi avea de ales.
‎Robert va avea nevoie de tine.
‎Înțelegi?
‎'Neața, Robert!
‎- E ziua cea mare. ‎- Vreau s-o duc pe mama cu barca.
‎Barca aia nu pleacă nicăieri. ‎E doar nisip bătătorit.
‎N-o ține nimic în forma asta, ‎doar timpul.
‎- N-are a face. Nu unde mergem noi. ‎- Unde vine asta?
‎Tu vii?
‎Dacă sunt invitat, vin.
‎- 'Neața! ‎- Bună!
‎Pentru mine?
‎Nu, o caut pe soția mea.
‎Zi-i rămas-bun din partea mea!
‎Am fost mobilizat.
‎Desigur.
‎Numai bine!
‎Stuart!
‎Ți-am adus astea.
‎Ce frumos!
‎Lomax tocmai mi-a spus ‎că a fost mobilizat.
‎Păi…
‎Trebuie să plec. Rămas-bun!
‎Potrivit unei telegrame oficiale, Varșovia ‎a fost bombardată azi de șase ori.
‎Telegrama mai spune că se dau lupte grele ‎pe toată lungimea frontului.
‎Iarăși vine prăpădul.
‎Au ieșit. Ați aflat rezultatele?
‎O fotografie rapidă!
‎Vă rog, faceți loc!
‎La o parte, vă rog!
‎- Să vin cu dvs. în mașină? ‎- Da.
‎Maynard!
‎Maynard? Vezi tu ‎ca soția mea să ajungă acasă?
‎Sper să avem ocazia să vorbim mai târziu.
‎- Dnă Pretty? ‎- Dnă Pretty!
‎Îmi pare nespus de rău.
‎Mulțumesc.
‎Oamenii ăștia ‎nu erau niște războinici barbari.
‎Erau oameni sofisticați, ‎meșteșugari incredibili.
‎Evul Mediu nu mai e o perioadă întunecată.
‎- E sherry, nu? ‎- Nu știu.
‎Bem acum sau va fi un toast?
‎Ceilalți ce fac?
‎Obiectele descoperite aici ‎au făcut vâlvă în toată țara.
‎Ați aflat între timp că au fost găsite ‎într-o cameră de pe o barcă…
‎o barcă mortuară ‎construită din lemn de stejar.
‎După mine, ea e cea mai mare ‎și mai frumoasă comoară.
‎Lungă de 30 de metri, ‎orientată dinspre est spre vest…
‎găsită și excavată de dl Basil Brown.
‎- Basil! ‎- Dle Brown!
‎Îmi pare rău.
‎Credeam că o să vă bucure verdictul.
‎Murim.
‎Murim și putrezim.
‎Nu trăim mai departe.
‎Nu știu dacă sunt de acord.
‎De la prima amprentă lăsată de om ‎pe pereții unei peșteri…
‎facem parte din ceva neîntrerupt.
‎Deci nu murim cu adevărat.
‎Rory le-a expus dimineață.
‎Am uitat de ele cu totul.
‎Ia loc!
‎Sunt sigură ‎că munca ta îți aduce multe satisfacții.
‎Dar nu e de ajuns.
‎Viața trece repede.
‎Am învățat asta.
‎Sunt clipe de care trebuie să profiți.
‎Mai bine nici că se putea, dnă Pretty.
‎- Suffolk a fost de partea dvs. ‎- Da.
‎Erai în mașina ei.
‎Ți-a spus ce planuri are?
‎Cu ceaiul?
‎Cu comoara, omule! Ce planuri are?
‎Sper să fiți de acord ‎că locul perfect e Muzeul Ipswich.
‎- Hai să o lăsăm pe altă dată! ‎- Da, desigur.
‎În tine are încredere.
‎Să n-o dea celor din Ipswich! ‎British Museum ar cumpăra tot.
‎E neprețuită, desigur, ‎dar va trebui să fie rezonabilă.
‎Îmi cereți să vă susțin?
‎Serviți niște chec cu lămâie, ‎dle Phillips. Vă înviorează.
‎Mulțumesc pentru ce ați spus. ‎Mi-a venit să aplaud.
‎Fiul meu e foarte apropiat de el.
‎Și Basil îl place mult.
‎Poate îl primiți în vizită ‎din când în când.
‎Desigur. Ne-ar face plăcere.
‎C.W. propune să ne ducem la bal.
‎Ar trebui să te duci… fără mine.
‎Și tu… Vii după noi?
‎Eu…
‎Nu cred.
‎Nu.
‎Fiecare avem drumul nostru de urmat, nu?
‎Te-am văzut când ești fericit.
‎Ești frumos.
‎Sunt fericit cu tine.
‎Aș putea… Aș putea învăța.
‎Ar fi foarte mare păcat.
‎Stuart! Așteptăm?
‎Haideți să mergem!
‎Du-te!
‎May…
‎situl trebuie consolidat ‎pentru viitor, ca să…
‎Să nu se mai deterioreze.
‎Mai e de lucru o săptămână.
‎Tu ia-ți rămas-bun de la barcă!
‎Să ai grijă de ea!
‎Nu rămâi peste noapte?
‎Ne vedem săptămâna viitoare.
‎Voi înveli coca cu pânză de sac‎…
‎și o voi acoperi cu un strat de crengi…
‎să o protejeze de greutatea solului.
‎Pământul ăsta trebuie împins la loc.
‎Să lăsăm cum am găsit.
‎Dau comoara la British Museum.
‎Cadou.
‎Acolo o vor putea vedea gratuit ‎cât mai mulți oameni.
‎Încă nu le-am spus.
‎Am vrut să vă spun dvs.
‎Ăsta e un cadou, nu glumă.
‎Nu știu să mai fi făcut cineva ‎un cadou atât de mare.
‎Se pare că nu.
‎I-am spus dlui Phillips și că vreau ‎să vi se recunoască meritele.
‎Mulțumesc.
‎Preia cârma, dle Brown!
‎'Nțeles!
‎Ne apropiem de marginea atmosferei. ‎Tu vezi asta, mamă?
‎Ieșim în cosmos.
‎Da, văd. Încotro ne îndreptăm?
‎Centura lui Orion, să ducem regina acasă.
‎Care regină?
‎Barca îi aparține. Supușii i-au dăruit ‎comoara pentru călătoria ei îndelungată.
‎Și ea s-a întristat la vederea bărcii…
‎fiindcă a știut ‎că avea să-i lase în urmă pe toți.
‎Și și-a făcut griji‎…
‎că nu aveau să se descurce fără ea…
‎dar ea trebuia să-l urmeze pe rege, ‎la ceruri.
‎Și atunci a pornit…
‎prin Pământ, până sus, în cosmos.
‎Iar spațiul e tare ciudat.
‎Acolo, timpul funcționează altfel, ‎iar 500 de ani trec cât ai clipi.
‎Iar regina a privit în urmă, pe Pământ.
‎Și-a văzut fiul crescând ‎și devenind pilot spațial.
‎A știut că, la prima lui ieșire ‎printre stele…
‎avea să-l întâlnească.
‎Azi-dimineață, ‎ambasadorul britanic la Berlin
‎a înmânat guvernului german ‎o notă finală…
‎conform căreia, în absența unui angajament
‎privind retragerea imediată ‎a trupelor germane din Polonia,
‎țările noastre vor fi în război.
‎Trebuie să vă spun că nu a fost primit ‎un astfel de angajament.
‎Prin urmare, țara aceasta ‎este în război cu Germania.
‎Vă imaginați‎…
‎ce greu îmi vine să accept ‎că eforturile mele pentru pace au eșuat.
‎Guvernul a întocmit planuri
‎care vor permite oamenilor ‎să își continue activitatea
‎în zilele dificile ce ne-ar putea aștepta.
‎Dar planurile au nevoie ‎de sprijinul vostru.
‎Ați putea participa ca membri ‎ai forțelor armate sau ca voluntari.
‎În acest caz, prezentați-vă la datorie
‎în conformitate cu instrucțiunile primite.
‎Este crucial să vă continuați activitatea.
‎Dumnezeu să vă binecuvânteze pe toți!
‎În al Doilea Război Mondial, ‎tezaurul de la Sutton Hoo
‎a fost ascuns în siguranță ‎în metroul londonez.
‎A fost expus public pentru prima oară ‎la nouă ani după moartea lui Edith.
‎Numele lui Basil Brown ‎nu a fost menționat.
‎Abia recent, contribuția arheologică unică ‎a lui Basil a fost recunoscută…
‎…fiind numit alături de Edith în expoziția ‎permanentă de la British Museum.
‎DUPĂ ROMANUL LUI JOHN PRESTON
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu