NETFLIX UVÁDÍ
PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ
- Počítám, že se během dne zatáhne. - To jo.
Copak se děje v Sutton Hoo?
Jedna paní se chce pustit do vykopávek.
- Děkuju uctivě. Na viděnou. - Děkuju.
Dobrýtro.
Jdu za paní Prettyovou.
Basil Brown.
Počkejte tady.
- Tak se na ně podíváme? - Dobře.
Něco takového obvykle dělají muzea.
Ano, když jsem se ale obrátila na Ipswich, pan Reid Moir řekl,
že válka se blíží a do ničeho nového se pustit nemůžou.
Mají plné ruce práce s jednou římskou vilou.
- Říkal, že na ní pracujete. - Ano.
Říkal, že je s vámi těžká domluva.
To že říkal?
Jste svérázný… a jste amatér.
Pěkné doporučení, že?
Amatér ale nejsem.
Jsem na vykopávkách ode dne, kdy jsem uzvedl špachtli.
Učil mě otec.
Třeba vás chce Reid Moir jen pro sebe.
To nevím.
Na tyhle mohyly jsem se vždycky chtěl podívat.
Jezdil sem na vykopávky Jindřich VIII.
Říká se to.
Nikdo neví, co tenkrát našel.
Pozemek jsme s mužem koupili, abychom zjistili, co je pod zemí,
ale… znáte to, člověk míní…
Co je to? Troufnete si spekulovat?
Řekl bych, že pohřební mohyly.
Myslím, že stojíme na něčím hřbitově.
Na vikingském…
nebo možná starším.
Místní děvčata věřila, že když si tady lehnou, otěhotní.
Legend jsem slyšel habaděj.
Chcete kopat kvůli nim?
Kvůli legendám o pokladu?
O archeologii jsem se začala zajímat jako vy, sotva jsem uzvedla špachtli.
Dům rodičů stál na místě cisterciáckého kláštera.
Pomáhala jsem otci vykopávat apsidu.
Mluví k nám, viďte?
Minulost.
Máte tu králíky, paní Prettyová.
Ano, o tom vím.
Králíci si dělají nory.
Vykopávkám škodí.
Chtěla bych začít tady.
Tady bych nezačínal, paní Prettyová, a není to jen můj osobní názor.
- Proč ne? - Uprostřed je prohlubeň, vidíte?
A půda se zdá být udusaná.
Zloději v pahorcích hloubili jámy.
Říká se jim lupičské flétny.
Všechno, co našli, se už dávno roztavilo a prodalo.
Podle mého názoru je to slibnější tamhle.
Mám tušení, že něco bude tady.
Jsou to vaše peníze, paní Prettyová, já bych ale vycházel z faktů, ne z tušení.
Souhlasil byste s librou, 15 šilinky a šesti pencemi týdně?
Ne.
Pan Reid Moir vám prý platí přesně tolik.
Neplatí dost.
Dobře. Obávám se, že vyšší částku si dovolit nemůžu.
Dobrá, rozumím.
Roberte, kde jsi vzal tu plynovou masku?
Sundej ji.
- Promiň, nevěděl jsem… - Není to hračka.
Roberte, to je pan Brown.
- Dobrý den, mladý muži. - Robert Pretty, těší mě.
- Kdo tě honí? - Kapitán Laska a jeho gangsteři.
Pan Brown je archeolog.
Jsem vykopávkář.
Přišel jste vykopat ty kopečky?
Obávám se, že ne. Dneska ne.
Omluvte mě.
Hodně štěstí s gangstery, Roberte.
Děkuji.
A s vykopávkami, paní Prettyová.
Hrome!
- Pane Browne. - Ano?
Billy Lyons, od paní Prettyové.
Aha.
Řekněte jí, že v pondělí. Přesně v osm.
Chci alespoň dvě libry za týden.
Pokud mám kopat celý den, na kolo je to moc daleko.
Můžete bydlet u Lyonsových v kočárovně.
Pan Lyons je můj šofér a paní Lyonsová má na starosti kuchyni.
Budu potřebovat pomoc.
Můžu vám dát jednoho muže.
Dva by byli lepší.
Jsem ráda, že jsme se nakonec domluvili.
John Jacobs a pan Spooner vezou pastýřský přístřešek.
- Za nepříznivého počasí se může hodit. - To je od vás velmi pozorné.
Můj syn Robert vám s nadšením bude nápomocen.
Bude-li vám na obtíž…
Kdepak, jen ať přijde.
Začnete tady?
Ano.
Myslím, že na tu velkou mohylu můžeme zapomenout.
Tady.
Tady něco najdeme.
Inu…
Nebudu vás zdržovat.
Děkuji uctivě.
Podle mýho by se ten chlap měl držet od kopečků paní Prettyový dál.
- Děkuji, paní. - Děkuji.
Drahoušku, opatrně, vždyť mě porazíš.
Promiň. Pan Brown říká, že máš přijít.
- Hned? - Ano.
Děkuji za zprávu.
Vypadá to jako tác v řeznictví.
Tady je to zčernalé, možná od ohně.
Co je to za pány?
Jsou z Ipswichského muzea. Volal mi pan Reid Moir.
Zajímal se, jak se to vyvíjí, tak jsem ho pozvala.
Paní Prettyová?
To je Guy Maynard, náš nový kurátor.
- Těší mě. - Dobrý den.
Browne.
Maynarde. Můžu si vás půjčit? Pomůžete mi něco zvednout?
Dobrá.
Raz.
- Držíte to? Dva. - Jo.
Tři… Hrome!
To je výsledek vaší práce?
Omluvte mě.
…ne víc než vy… Těžko říct.
Naléhavě vás žádám, paní Prettyová, abyste podpořila naši římskou vilu.
Válka se blíží. Než začnou boje, všichni kopou ostošest.
Proto vás musíme požádat, abyste nám pana Browna vrátila.
Chtěla bych, aby dokončil, co začal.
Možná jsme našli největší římskou vilu na sever od Felixstowe.
Je mnohem významnější, odpusťte prosím, než tenhle… podružný počin.
Potom ať rozhodne pan Brown.
Promiňte.
Čas z toho dřeva udělal… udusaný písek.
Neodhadl jsem jeho stáří správně.
Spekuloval jsem o Vikinzích, ale zřejmě je starší.
- Anglosasové. - To je nepravděpodobné, Browne.
Potřebujeme vás na té vile. To jsem přišel říct a…
A paní Prettyová souhlasila.
Řekla jsem, že je to na vás.
V tom případě zůstanu.
Děkuji vám uctivě.
Omluvte mě.
Poslyšte, vzal jsem to na vědomí. Ty dvě libry vám dám.
Dáme vám tady pár dní a pak, protože jsme jediné muzeum v oblasti,
pečlivě bych zvážil, kde je vaše budoucnost.
Rozumím.
Pan Brown nám vykládá spoustu věcí.
Tak třeba: jaká část těla je pro archeologa nejdůležitější?
To nevím.
Nos.
Když v zemi něco je, pozná to po čichu.
Odpoledne půjdeme za otcem.
Obávám se, že mě potřebují tady.
Prosím, můžu už jít?
Pokud jsi dojedl.
Vařené hovězí v tak horký den neudělá dobře nikomu, paní Lyonsová.
Bylo to stejné jako minule.
Paní Prettyová, ve vašem těle se tvoří kyselina, protože jste ustaraná.
Už jsme o tom hovořili.
Musíte si přestat dělat starosti.
Jinak si způsobíte vřed.
No, když myslíte.
Tam nechoďte, paní Prettyová. Není to bezpečné.
Spooner a John Jacobs vyrábějí podpěry. Bez nich nemůžeme pokračovat.
Četla jsem vyprávění Howarda Cartera o tom, jak vykopal Tutanchamonovu hrobku.
Stál na prahu pohřební komory
jako první člověk po 3 000 letech
a viděl otisky prstů, které zůstaly v malbě.
Říkal: „Čas ztratil smysl.“
Napadlo mě, že možná najdete lidské ostatky.
Ano, to je možné.
Kopeme, abychom se setkali s mrtvými.
Vlastně je exhumujeme.
Když se najdou ostatky, koroner provede šetření.
Tato péče se mrtvým dopřává, ať leží v zemi jakkoliv dlouho.
Nemůžeme kopat do země, aniž bychom vzali v úvahu…
Browne?
Pane Browne?
Spoonere! Jacobsi! Zavolejte pomoc!
Tam.
No tak, Basile.
Pozor na hlavu.
Pane Browne!
Pane Browne?
- Už. - Už.
Pane Browne.
Už je to v pořádku.
Do knihovny, Grateley. Položte ho na pohovku.
Viděl jste něco?
Jak prosím?
Když jste byl mimo.
Něco se mi vloudilo do vědomí.
Co?
Můj dědeček.
Mám po něm jméno.
Basil Brown.
Byl farmář.
Naučil mě všechno, co vím o půdě v Suffolku.
Viděl jste ho?
Neviděl jsem vůbec nic. Jen jsem…
Jen jsem na něj myslel.
No… možná viděl on vás.
Omluvte mě.
Všechno v pořádku?
Pane Browne!
Musíte si odpočinout.
Poslyšte, paní Prettyová, vám se líbila tahle mohyla.
Chtěla jste, abych začal tam.
Je oválná.
Jako hřbet prasete.
Vidíte, všechny ostatní jsou kruhové.
- Ano. - Tahle půda se obdělává už tisíc let.
Předpokládejme, že ti, co tady orali,
svah postupně ukousávali.
Takže když přišli zloději,
vyhloubili flétnu v místě, které považovali za střed…
- A střed to možná nebyl. - Přesně tak.
Východ–západ, to je moje tušení.
Stačí říct…
a já se dám do kopání.
Moje letadlo narazilo do arktické pustiny,
a když jsem se probral, uběhlo 500 let.
Takže jsem uvízl ve 25. století.
Jaké to tam je?
Světu vládne Zabiják Kane, je to neskutečně zlý člověk.
Jako Hitler?
Ano, a má ještě ošklivější knírek.
Měli ti lidé, co postavili tyhle mohyly, taky kníry?
Měli i plnovousy.
Byli pořádně zarostlí.
Ne jako Římani. Ti se rádi holili dohladka.
Vikingové a vesmírní letci jsou vlastně stejní, že ano?
Objevují nové země a bojují na lodích.
Ano, když to řekneš takhle, tak je možné, že jsou stejní.
Létají pořád. Kousek odtud je základna RAF.
Chtěl byste létat, pane Browne?
Však já létám.
Po celém vesmíru.
Vždycky když se podívám do dalekohledu.
Vy máte dalekohled?
- Ano. - Máte ho tady s sebou?
Ano.
Ukážete mi ho?
Možná.
Bože, to je ale povídálek.
Co to říkal o létání do vesmíru?
Pan Brown si přivez hromadu knih.
Přivez si je na kole ve velkým balíku.
Některý jsou prý v norštině.
Zkusíme zelený hedvábí?
- To je klasika, viďte? - Ne.
Samet. S krajkou.
Snad vám to udělá dobře.
Co vaše noha, pane Grateley?
Je to mnohem lepší, paní. Děkuji za optání.
- Přejete si pustit přijímač? - Ano.
…členy vzdušné gardy mladší 32 let,
aby byli připraveni k zahájení výcviku na piloty a příslušníky RAF.
Je tu teprv dvanáct roků.
Přišla sem z Cheshiru.
Pak si vzala plukovníka.
Poznal Edith, když eště chodila do školy,
a v den jejích sedmnáctejch narozenin ji požádal o ruku.
Odmítla ho.
Že prej nemůže opustit otce.
Starala se o otce dalších třináct roků, až do jeho smrti.
Třináct roků.
Pak konečně přijala plukovníkovu nabídku k sňatku.
Ptal se jí znova každej rok na její narozeniny.
Když se jim narodil Robert,
krátce nato jí umřel i manžel.
Představte si to.
ÚŽASNÉ PŘÍBĚHY
Chcete se někdo podívat?
- Já myslel, že si na to máme sednout. - Podívejte se.
Ano, správně.
Budu vám koukat do oken.
Počkejte. Prokristapána!
No tak.
Maynarde.
Na pohřební mohyle ve Snape našli železný nýt, viďte?
Ve Snape? Basile, co jste našel?
Propánakrále, Basile.
- Byla výprava úspěšná, Basile? - Celkem ano.
Pane Spoonere, přinesl byste mi prosím pásmo?
Někdo běžte pro paní Prettyovou.
- Odjela do Londýna. - Prosím? Na jak dlouho?
Do Londýna, s Robertem. Na pár dní.
Hrome!
Tak jo, hoši, jdeme na to. Pojďte.
Ať máme paní Prettyové co ukázat, až se vrátí.
A skleničky z broušeného skla.
Ne, bočními dveřmi, prosím.
- Paní Prettyová se vrátila? - Paní Prettyová bude jíst.
Je to naléhavé.
Jistě nechcete narušovat…
To je v pořádku, pane Grateley.
- To je pan Brown? - Ano, drahoušku. Drahoušku!
Myslím, že byste to měli vidět.
To je loď.
Jak to, loď?
Je to loď, která byla pohřbená v mohyle.
Proč by ho někdo pohřbíval loď?
Patrně proto, že je to hrob.
Čí hrob?
Zřejmě je to hrob někoho významného.
Bojovníka…
nebo krále.
Museli jeho loď vytáhnout od řeky po svazích tamtoho kopce.
Pak ji museli připevnit na lana a vytáhnout po kládách.
Muži, koně, musely jich být stovky.
Zřejmě by se s tím neobtěžovali kvůli nějakému nýmandovi.
Umíš si představit, jak se s ním asi loučili?
Jaké písně mu zpívali.
Pana Spoonera by opili do němoty.
Vikingové?
Myslím, že je to starší.
Maynard nesouhlasí, ale myslím, že to byli Anglosasové.
Je to vaše dílo, Johne Jacobsi, protože jste našel první nýt.
Přesně tak, paní Prettyová. To on.
Blahopřeji, pane Browne.
- Myslela jste si, že tam něco je. - Měla jsem tušení.
To rozhodně, paní Prettyová.
- Johne. Blahopřeji, pane Spoonere. - Děkuji, paní.
Tady bez mladého muže by se nám to nepovedlo.
Roberte, je to loď.
Děkuji, pane Browne.
No, musíme teď přesunout spoustu hlíny.
Ale kdo ví?
Jsem si jistý, že to pokračuje dál.
Dobrej večír.
Uvědomujete si, co to znamená?
Pro Ipswich se tím všechno změní.
Budou nám závidět muzea v celé zemi.
- Zmoknete, paní Prettyová. - Obávám se, že už se stalo.
Pan Reid Moir mi laskavě nabídl, že se o vykopávky postará.
Jeho štědrou nabídku jsem odmítla.
- Ne. - Ale ano.
Co říkal?
Říkal, že si to nemůžu nechat pro sebe, což je pravda.
Určitě pěnil vzteky.
Požádala jsem svého bratrance Roryho Lomaxe, aby přijel.
- Aha. - Vidím, že potřebujete pomocníka.
Je to jen amatér, ale to je i pan Reid Moir.
- Radši byste měla jít do maringotky… - Ano, půjdu.
…protože tady promoknete na kůži.
Chci vám poděkovat za to, jakou máte trpělivost s Robertem.
- Každé ráno se vás nemůže dočkat. - Udržuje mě ve střehu.
Máte děti?
Ne, my…
Ne.
Služebnictvo říká, že jste studoval všechno od latiny po geologii.
Nedostatek vzdělání je nebezpečná věc.
- Prý jste napsal knihu. - Ano.
Průvodce hvězdnými atlasy a mapami,
aby byly přístupné pro běžné smrtelníky.
Do školy jsem přestal chodit ve dvanácti. Vždycky jsem dychtil po vzdělání.
Dostala jsem se na Londýnskou univerzitu.
Otec o tom nechtěl ani slyšet.
Povečeřel byste se mnou?
No… Děkuji. Ano.
Dobrý večer, Vero.
Čeká tu na vás překvápko, Basile, v pokoji.
Aha.
May.
Přivezla jsem ti čisté košile.
Už bylo načase.
- Jsi rád, že tu jsem? - Samozřejmě.
- Nevěděl jsi, že přijedu, viď? - Ne, nevěděl.
Psala jsem ti to.
V posledním dopise.
Šetřil jsem si je na víkend.
Pracuju bez přestání. Víš, jaký jsem.
Ano.
To vím.
Mám hodně práce.
- Vypadá to tak. Není kde si sednout. - Pořád se něco děje.
- Prosím? - Není kde si sednout.
Promiň mi to. Děje se toho tolik.
Chceš mi něco ukázat. Vidím ti to na očích.
Nic ti neřeknu.
To je pan Brown s nějakou ženou.
Asi to bude jeho manželka. Píše mu každý den.
Vstupte.
Pan Brown se omlouvá, paní.
To je vše. Děkuji, Ellen.
Člověk by mohl kopat v zemi celý život
a nenajít nic podobného.
- Je krásná, to teda jo. - Ano, je krásná.
Budeš si teď muset dávat pozor.
Jak to myslíš?
Každý bude chtít kousek pro sebe, ale je to tvůj nález.
- May. - Nedovol, ať tě muzeum připraví o slávu.
- To ani… - Ani ta dáma z panského sídla.
- Měla by ti zvýšit gáži. - Je hodně vstřícná…
Nebudu žádat o přidání.
Paní Prettyová je velmi laskavá.
Tvé srdce zahořelo pro tu vikingskou krásku, poznám to.
Nemám pravdu?
May, určitě nechceš zůstat přes noc?
Mám domluvený odvoz.
Dobře.
Děkuju, že jsi přijela, May.
Chybíš mi.
- Čtu tvoje knihy, abych měla společnost. - Ne.
- Ale ano. - Sakra, to ale není kdovíjaká společnost.
- Ne, jde to s nimi ztuha, to ti povím. - To ano.
- Děkuju ti za košile. - Za málo.
Dobrá.
Ty dopisy si přečtu ještě dnes.
- Tak ahoj. - Ahoj.
Hrome!
- Pomůžu vám. - Dobře.
Dobře. Běžte tam z té strany a vezměte tuhle plachtu.
Správně.
Za vámi je kolík.
Pořádně zaberte.
Kde jste se tu vůbec vzal?
Přijel jsem na motorce z Ipswiche.
Jsem Rory Lomax.
Aha, posílá vás Reid Moir?
Z muzea.
Jsem bratranec Edith Prettyové.
Volala mi. Chtěla, abych přijel. Prý potřebujete pomocníka.
Upozorňoval jsem ji na svou celkovou neodbornost, ale neodradilo ji to.
Dobrá.
Jistě vám řeknou, že se jmenuji Brown.
- Basil Brown. - Těší mě.
Ten déšť jen tak nepřestane, takže se posaďte.
Pokud jedete z Ipswiche na motorce, budete promočený.
Celkem ano, chytilo mě to ale až ke konci.
Ano.
Zatopím v kamnech. Dáte si čaj?
Ano, rád.
Myslím si, že jsme našli starou anglosaskou loď.
Až zítra déšť ustane, možná uvidíte, na čem pracujeme.
Ano?
To je velmi vzrušující.
Ano, celkem ano.
Vezmu druhou plachtu.
Podejte mi kladivo, prosím.
Dobře.
Zvedáme.
Výborně.
Rory!
Ahoj, špunte.
Přijel jsem v noci. Kde máš mámu?
Jela do Londýna.
Kdo ví, jestli ještě za rok budeme naživu?
Žluté a zelené koule znamenají plyn.
Červená znamená výbušniny.
Červené pruhy označují zápalné bomby.
Jestliže vás nálet zastihne na ulici,
musíte se správně zachovat v závislosti na druhu útoku.
Ne, neházejte jimi.
Spěchala jsem, abych přišla včas.
Mohlo to ovlivnit výsledky?
Možná.
Na věci to ale nic nemění.
Revmatická horečka, kterou jste prodělala v dětství,
poškodila srdeční chlopně.
Bohužel nenávratně.
Další ataka zřejmě bude ještě mnohem vážnější.
Může být i fatální.
- Nedá se s tím nic dělat? - Je mi líto, kéž bych měl lepší zprávy.
Je tady pan Reid Moir s několika dalšími pány.
- Nedali se zastavit. - Pak jsou tu neoprávněně. Kde jsou?
- Šli k mohylám. - Rychle je přiveďte.
Lyonsi?
Četl jsem o osebergské lodi.
To je vikingská loď nalezená v Norsku.
Uprostřed byla pohřební komora,
zastřešená.
Tak nějak jsme si představovali Noemovu archu.
Jistě, kdyby tu byla střecha, dávno by se propadla.
Vidíte, tuhle linii?
Zemina je výš, ale tahle půda je tmavší.
Myslíte, že tam něco je?
No, to možná budeme vědět dnes večer.
Bohové dobří!
To je neuvěřitelné.
My v Ipswichském muzeu jsme na svou práci hrdí
a jistě budete souhlasit, že je velmi důkladná.
- Dál prosím nechoďte. - Co prosím?
Je to tu jak z porcelánu a není to bezpečné pro muže vaší velikosti.
- To je vaše práce? - Ano, jsem Basil Brown, vykopávkář.
Tak tedy, Basile Browne, vykopávkáři,
já jsem Charles Phillips, archeolog,
a přišel jsem vám sdělit, že jelikož jde o nález národního významu,
převezme si ho Britské muzeum.
Podle všeho…
jste naštěstí odvedl slušnou práci,
ale vaše služby už nejsou zapotřebí.
Mám tomu rozumět tak, že to přebíráte vy osobně?
Grimesi, nic podobného jsem ještě neviděl.
Namouvěru, pane.
Brailsforde, zrušte všechny mé povinnosti.
Zjistěte, kdo je volný. Potřebujeme Piggotta.
- Najděte nám bydlení, co nejblíž. - Ano, pane.
Ta tmavší půda uprostřed vypadá velmi slibně.
Vážení, ukončete to tady a už se nedotkněte ani kamínku.
Promiňte, pane Phillipsi.
Nepracuji pro vás.
Pracuji pro paní Prettyovou
a budu pokračovat, dokud mi nedá jiné pokyny.
Nemůže to zůstat v rukou improvizovaného týmu provinčního muzea.
To paní Prettyová jistě pochopí.
Johne, jen na okamžik. Vím, že ji to bude zajímat.
- Dobře, počkejte tady. - Ano.
- Přijme vás zítra v 10.30. - Musím jí říct, co jsem našel.
- Nenaléhejte. - Musím jí říct, co jsem našel.
Johne!
Už odešel, pane Grateley?
To není Grateley.
Omlouvám se, že vás vyrušuji, ale myslím si…
že jsme možná v lodi našli pohřební komoru.
- Ví to pan Phillips? - Pro pana Phillipse nepracuji.
Co si přejete vy?
Právě mi oznámil, že z ministerského rozhodnutí
přebírá naleziště on.
Takže…
tím to končí.
Můžu pokračovat ještě jeden den. Pokud chcete.
Je vám špatně, paní Prettyová?
Možná byste…
mi mohl zazvonit.
Dobře.
Nemá právo cokoli vám diktovat.
Tu loď jsme objevili jen díky vám.
Proč jste se do toho chtěla pustit?
Měla jste tušení.
A to tušení bylo správné.
- Pan Brown se zjevně dostal dovnitř. - Pane Browne.
Dobře.
- Můžu vám něco přinést? - Zavolejte prosím Ellen.
Paní Prettyová si přeje, abyste zůstal,
takže vás využijeme.
Vaším hlavním úkolem bude udržovat na nalezišti pořádek.
Proto chci tumulus vykopat do šířky 120 centimetrů po obou stranách
a chci, aby ty výsypky zmizely.
Odteď bez mého výslovného svolení do prostoru vlastní lodi nevkročíte.
Pokračujte.
Necháte si to líbit, Basile?
Dobrý den, pane Browne.
- Matku pálí žáha. - To je mi opravdu líto.
Musí mít klid a ticho. Vyrobil jsem jí tohle.
To je velmi pěkná raketa.
Kam jedete?
Musím jet domů.
Kdy se vrátíte?
Mrzí mě to, Roberte.
Opravdu.
Ale pane Browne!
Pane Browne!
Zdá se, že jsem bez práce.
Phillips nás do té jeho lodi nepustí.
Do „jeho“ lodi? Vážně?
Rád bych udělal pár snímků. Mohlo by to být užitečné. Nevadí?
Vůbec ne, pokud nebudeš fotit mě.
Vlastně se Brownovi nedivím. Takový slušný chlap…
Phillipse si nezaslouží.
- Nedivíš se mu? - Odjel dneska ráno. To nevíš?
Kde je Robert?
Jinou práci nemáš?
Napíšu Maynardovi, ten už mi něco dá.
Řekl jsi paní Prettyové, že odjíždíš?
Říkal jsem si, že jí to dojde.
Takhle jí poděkuješ za to, že ti dala příležitost?
Dej na má slova, May, nevěnují mi ani zmínku.
- Ani poznámku pod čarou. - Proto jsi to vzal?
Mám jim dělat nádeníka?
Proto jsi celý život kopal, abys sotva vydělal na nájem?
Ne, May, dělám to proto, že to umím.
Protože mě to naučil otec a jeho to naučil děda.
Když mi ukážeš hrst hlíny odkudkoli ze Suffolku,
řeknu ti, ze kterého pozemku je.
Tak to vidíš.
Dobrý den, neznáte Basila Browna?
- Nevíte, kde bydlí? - Ano, znám ho.
Bydlí na farmě za vesnicí. Tím směrem.
Mockrát děkuji.
Tu loď jsem našel já.
Nejsem člen univerzity, ale zjistil jsem, co je tam dole.
A Jacobs se Spoonerem jakbysmet a na ně všichni zapomenou.
To nevíš.
Když tam nebudeš až do konce, je šance ještě menší.
Říkals, že ve tvé práci nejde o minulost a přítomnost, ale o budoucnost,
aby příští generace věděly, odkud pocházejí.
Aby věděly, co je pojí s předky.
Neříkáš to tak?
Ano, tak nějak.
Proč byste si jinak hráli v hlíně, zatímco se ostatní připravují na válku?
Protože to má smysl, no ne?
Vydrží to dýl než jakákoliv válka, ke které se schyluje.
K čertu.
To je Robert.
Roberte?
Roberte!
Pane Browne.
Roberte, jedeš celou cestu na kole?
Slíbil jste to.
May!
Říkal jste, že mi ukážete vesmír. Slíbil jste mi to.
- Jemináčku, koho to tu máme? - To je Robert Pretty.
Jsem paní Brownová.
Určitě máš po té dlouhé cestě žízeň jako trám, viď?
Pojď se mnou.
- Dostaneš hrnek mléka. - Je to dálka.
Ví matka, že jsi tady?
Ví, že jsi jel tak daleko?
- Mám ti vzít kolo? - Máme ještě šunku?
Půjdu někam zavolat paní Prettyové.
- Děkuji. - Je v pořádku, paní Prettyová. Je v domě.
- Tudy, prosím. - Děkuji.
- Měli jsme o něj strach. - Ano. Je… To je moje žena May.
- Paní Prettyová. - Děkuji mnohokrát.
Vůbec nebyl na obtíž. Moc milý hoch.
Paní Brownová má hrací krabičku z Whitby zdobenou mušlemi.
Chceš ji vidět?
Ne, už jsme vaši laskavost zneužili dost.
Co tě to napadlo?
Mohl ses ztratit nebo se zabít.
- Roberte, co tě to napadlo? - Promiň, máti.
Robert mi přišel připomenout slib, který jsem mu dal.
Slíbil jsem, že mu v dalekohledu ukážu hvězdy.
Že ano?
Takže se vrátíte?
Vrátím, ano.
Děkuji vám.
Dobré jitro.
Pane Grimesi. Dělal jsem si poznámky.
Pokud k něčemu budou…
Ušetří mi mnoho dní.
- Asi jste uvažoval, co tady je. - Hodně jste pokročili.
Stejně jako vy.
Děkuji vám uctivě.
Odvedl jste dobrou práci.
No, byl to začátek.
- Phillipsi. - Náš vykopávkář je zpět.
Dobré jitro.
Podle indicií na dně lodi by tam mohla být neporušená komora.
To je nesmírně vzrušující.
A co současné dění, C. W.?
Jak to ovlivní nás?
Podle zpráv ze včerejšího večera
soudím, že válka možná začne během několika týdnů.
Práce na všech vykopávkách v zemi se zastaví.
Takže je to na nás.
- Dobrý Bože. - Propána.
Jime! Billy Grimesi!
- Stuarte! - Jak se ti kruci vede?
Výborně. To je moje manželka, Margaret.
- Peggy. - Těší mě, paní Piggottová.
Pane Phillipsi, chtěla jsem říct, že mě…
velmi těší, že jste si mě vyžádal.
Stuart vám poslal mou stať o bosenských vesnicích.
Jste hodný, že jste si ji přečetl.
Ano, velmi podnětné čtení.
- Snad tu důvěru dokážu splatit. - O tom nepochybuji.
Jen ještě nemám moc zkušeností z terénu.
Nechci, abyste mě měl za zkušenější, než jsem.
Máte všechny podstatné vlastnosti.
Opravdu?
Tato loď je velmi choulostivá.
Dalo by se říct, že téměř neexistuje.
Příliš velká zátěž a rozpadne se.
Zřejmě nevážíte ani 60 kilogramů, takže…
Budu na vás dohlížet odtud
a v kopání budete pokračovat vy, muší váhy.
Takže jste mě chtěl jen kvůli mým mírám?
Tak jest, uhodla jste.
Ano, zaplaťpánbůh, že má Piggot za ženu tak malý piškot.
Pokračujte.
- Brailsforde, jak se vám to jeví? - Pane?
Co tam máte?
Dobře.
- První rundu platím já, chlapi. - To je od vás milé.
Nemají manželské postele?
Bohužel. To ale nevadí, ne?
Nechceme se uvést tím, že uděláme rozruch.
To ne, to rozhodně ne.
Máme štěstí, že můžeme být u toho.
Ano.
Bude to ohromné.
Chceš tuhle postel?
Anebo tamtu?
Vezmu si tuhle, ano?
Musíš najít hvězdu a určit její směr.
- Dobrý večer, pánové. - Dobrý večer, paní Prettyová.
- Nazdar, máti. - Nazdar, drahoušku.
Orientují se vesmírní letci podle hvězd?
To zcela bez pochyb.
Deset minut, veliteli. A pak do postele.
Vidím hvězdu.
- Proboha! - Co se děje?
- Propadlo se to. - Ať jde odtamtud!
Piggotte, odveďte ji.
Moc se omlouvám. Nechtěla jsem nic poškodit.
- Co máte, Brailsforde? - V pořádku?
- Jsou tu nějaké rezavé hrudky. - Člověče, kde je vaše vzdělání?
Amorfní hmota zkorodovaných předmětů, pane.
Vy, pojďte sem s aparátem. Vyfoťte to.
Na slunci je pořádné horko.
Nevadí mi to. Děkuju.
Dávejte pozor, kam šlapete. Možná tam je naše komora.
Nedáte si odvar z krup?
- Děkuji. Jsem taková nešika. - Ale vůbec ne.
Moc hezká sukně.
Je úplně nemožná. Nemám nic vhodnějšího.
- Přijeli jsme přímo z dovolené. - Vážně?
- Ano. - Pojďte se mnou do domu.
Zkusíme tam něco najít.
Paní Prettyové pořád není dobře?
Říká, že jí vůbec nic není, ale…
Je to u ní normální.
Zatracené počasí.
Přijdeme o celý den.
Zbývá tak málo času, než nám světové dění…
zkříží plány.
Je to závod, vyloženě závod.
V tom případě mrháte schopnostmi pana Browna.
To je skvělá úvaha.
Stuart neměl k jeho práci žádné výhrady. Nemohl by vykopat záď?
Pan Brown není odborně zdatný.
Není to trochu snobský postoj, pane Phillipsi?
Browne!
Browne, pojďte sem.
Panebože, Margaret!
Promiň, zapomněla jsem zamknout.
Tu koupelnu máme dohromady se čtyřmi dalšími pokoji
a mohl to být kdokoliv jiný, třeba Grimes nebo Phillips.
Byl to ale můj manžel.
Ano, ale jak by mi bylo, kdyby tě v tom stavu viděl někdo z nich?
V jakém stavu?
V tomhle stavu?
Prokristapána, já… Přestaň.
Měla bys být opatrnější. Už…
Čekal jsem celou věčnost, takže teď se vykoupu já.
- Pane Spoonere. - Ano.
- Dobré ráno, pane Piggotte. - C. W.
Měla jsi mě vzbudit.
Nechtělo se mi.
Kvůli tobě jsem přišel pozdě.
Opatrně, Stuarte. Ta vrstva je choulostivá.
Choulostivá, ano.
Okamžik.
Teď buďte při zvedání velmi opatrní. Žádnou ledabylost!
- Polehoučku. - Ano, pane.
Počítám. Raz, dva, tři.
Uděláme to takhle.
Nehýbejte se.
Piggotte, podívej.
Kde jsi to našla, miláčku?
Šikovné děvče.
Phillipsi?
- Podívejte, pane. - Podívejte.
Podívejte!
- Dobrý Bože. - To je pohled!
Phillipsi.
- Paní Prettyová, je toho víc. - A tady taky.
Je toho mnohem víc.
Mohli byste se na to prosím oba podívat?
Našel jsem to mezi žebry.
Myslím, že to je merovejský tremis z konce šestého století.
Vyloučeno.
Vikingové ve Východní Anglii začali platit mincemi až v 9. století.
Já mám za to, že ta loď je starší.
Pan Brown to říká od začátku.
Je z doby Anglosasů.
Piggotte! Grimesi!
Propánajána, je to z Temného věku!
Z šestého století.
Tím se mění úplně všechno.
Tihle lidé nebyli plenitelé provozující směnný obchod.
Měli kulturu.
Měli umění.
Měli peníze.
Buďte sbohem, Vikingové.
- C. W., podívejte. - Proboha.
Dobrý Bože.
Brown mi právě ukázal merovejský tremis.
Já ho viděl.
Byli to Anglosasové.
To je neuvěřitelné!
Nazdar.
Ty tady táboříš?
Ne, tady spí můj strejda Rory.
Nesmí do domu?
Ne, připadá mu, že je tam moc horko.
To si umím představit.
Má narukovat k RAF.
- Vážně? - Každou chvíli mu pošlou papíry.
Bude lítat.
Výborně, vážení, odvedli jste úžasnou práci.
Brailsforde, Piggotte, začněte nakládat zlato do vozu,
pojede přímo do Britského muzea.
Co prosím?
To se rozumí samo sebou, paní Prettyová.
Londýn se připravuje na nálety.
Britské muzeum teď přece své poklady odváží.
Ano, ale… půjde to do laboratoře.
Tento poklad ležel v něčím hrobě.
Proběhne šetření a až tehdy se rozhodne o jeho osudu.
Do té doby, pane Browne… jakožto nálezce této velkolepé lodi,
mohl byste dopravit poklad do domu?
Ano, paní Prettyová.
Všem vám velice děkuji.
Dobrá, pánové, budu potřebovat vaši pomoc.
Pane Lomaxi.
Je to nanejvýš nepatřičné.
Všechno patří paní Prettyové, že?
Bylo to na jejím pozemku.
Šetření jistě rozhodne, zda poklad patří paní Prettyové, nebo Koruně.
Piggotte, chcete, aby poklad šel do Ipswiche?
Zachovala jsem se správně?
Je to něčí hrob.
Kdepak…
Odhalujeme něčí život.
A proto kopeme do země.
Je to hned tady.
Tady to bude nejlepší.
Jsou jako poselstvo z jiného světa.
PLK. F. PRETTY
Jezdíval jsem pod stan s Robertovým otcem.
Pamatuju si, jak mě učil, jak zpívá který pták.
Vždycky když uslyším slavíka, pomyslím na tyhle lesy.
- Jsou tu slavíci? - Neslyšela jste je?
Ne.
Slavíka jsem neslyšela nikdy. Jen v rozhlase.
Je jedna úžasná cellistka. Beatrice Harrisonová.
Za letních večerů cvičívala v zahradě a…
Jednou takhle hrála stupnici a přidal se k ní slavík.
Nemohla uvěřit,
a tak začala hrát sonátu a slavík ji doprovázel.
Vážně?
Ano, a stalo se to znova druhého večera i další den.
Paní Harrisonovou to tak nadchlo, že o tom řekla BBC.
- A? - O několik dní později přijeli z BBC.
A v zahradě připravili nahrávací zařízení.
Začala hrát a oni čekali…
a čekali…
a…
A pak se slavík konečně dal do zpěvu.
Zpíval asi čtvrt hodiny,
stoupal a klesal s tóny cella.
Ne.
- Ano. - No tedy!
Já vím.
Ale… opravdu neuvěřitelné je to, že…
se pak hlásili další lidé, kteří vysílání poslouchali na zahradě,
a prý se dali do zpěvu i další slavíci.
To je nádherné.
Ano. Bylo to nádherné.
Margaret!
- Pojď už. - Ano.
Tak dobrou noc.
Nastražím uši, jestli v lese nehrají cella.
„Cella.“
Tady to máte, chlapi.
Vykopáváme ze země legendu.
- Beowulf. - Artuš, král Britů.
Na zdraví.
Mluvíme o Temném věku a já sotva vidím svůj půllitr.
Co se to vlastně děje?
To je zkouška zatemnění, C. W.
Takže Němci tentokrát přiletí v letadlech, že?
Posledně se připlavili po řece.
V roce 600.
Přátelé, já…
Byl to velký den. Jsem utahaná.
Omluvíte mě?
- Gratuluji, paní P., k velkému nálezu. - Na vaši šikovnou ženu.
- Půjdu s tebou, miláčku. - Ne, určitě chceš oslavovat.
- Zůstaňte ještě na jedno, Piggotte. - Teď platím já. Nalijte nám znovu.
Poslyšte, C. W., zeptejte se ho, jestli přijme merovejský tremis.
…tisková kampaň,
výhrůžná prohlášení předních německých státníků,
soustavné vyvolávání incidentů na hranicích
a neustálé zvyšování koncentrace mobilizovaných ozbrojených sil
na polských hranicích toto všechno potvrzuje…
…zástupci Labouristické strany včera vyzvali premiéra,
aby zahájil okamžitou evakuaci žen, dětí a mrzáků
pro případ nenadálého vypuknutí války.
…ať najdou Bucka Rodgerse.
Zavolejte stráže, tupci!
Jestli utečou, přeřadím vás do praporu robotů.
Ještě ne.
Miláčku, C. W. chce, abych odvezl část zkorodovaného železa do laboratoře.
Mohly by to být fragmenty brnění a já musím začít uklízet. Takže…
Mám jet s tebou?
Ne, protože pro C. W. teď má každý pomocník cenu zlata.
Takže… a je s tebou moc spokojený.
Opravdu?
Jede se mnou Brailsford, protože laboratoř je jeho rajón.
- Budeš muset být shovívavá, Margaret. - Peggy.
Jmenuju se Peggy.
Budeš mi moc chybět, Peggy.
Promiňte, že vám ho unesu.
Jste moc hodná, že jste mě pozvala.
Bez manžela do té hospody nemůžete.
Pan Phillips by vás unudil k smrti.
Vyvolal jste už nějaké fotky, pane Lomaxi?
Začal jsem. Mám toho spoustu a měl bych to dodělat.
Papíry můžou přijít každým dnem.
Roryho přijali do RAF.
- Mám vám poblahopřát? - Nevím.
Sestřenka mi neblahopřála.
Sbíhají se mi sliny.
Dobrou chuť.
Nebuď tam dlouho, drahoušku. Je pozdě.
Je to částečné zatmění Měsíce.
Neutíkej.
Panečku.
Není to špatné znamení?
Dřív si to lidé mysleli.
Člověk má pocit, že se bohové hněvají.
Lidé, kteří zakopali tu loď…
Čemu věřili?
No…
Někam se plavili, že?
Dolů do podsvětí, vzhůru ke hvězdám.
Tam, kam se odebereme po smrti.
Takže teď už to jsou jenom zbytky, že?
Ozval se koroner.
Šetření je svoláno na pátek a je nutná vaše přítomnost.
Veřejnost jeví o naši loď celkem velký zájem.
Proto jsem všechny pozvala, ať pak přijdou.
Všechny?
Přijdou lidé z vesnice a mí přátelé z hrabství.
Smím vám připomenout, že se jedná o choulostivé pracoviště?
Bez obav prosím pozvěte rodinu a přátele.
Paní Prettyová…
Dobrý Bože.
Roberte.
Ať nikdo neskáče do řeky. Proud je silný. Drahoušku.
Cvičí ty chlapce na chatrných letadlech z Velké války.
Muž říkal: „Jestli má váš syn rychle umřít, ať se dá k letectvu.“
Tahle válka se prý odehraje ve vzduchu.
Co se stalo, máti?
Neublížil si?
- Musím odvést Roberta do domu. - Mám ho tam vzít?
- Nebude chtít. - Požádám ho, aby se o mě postaral.
Děkuji.
- Roberte. - Ano?
Cítím takovou slabost.
Když cítím slabost já, tak si lehnu a dám si velkou sklenici vody.
- Většinou to zabere. - To potřebuju.
- Vezmeš mě za ruku? - Jasně.
Jmenoval se David Atkinson.
Byl to jeho druhý samostatný let.
Je tady policie a koroner.
Nesu vám suché oblečení.
Ve stanu mám kafe.
Dáte si?
Můj otec se utopil.
Na dovolené v Cornwallu.
Strhl ho proud.
- To je mi líto. - To nic.
Už je to dávno.
Měl epilepsii.
Co vás přivedlo k fotografování?
Je to asi…
takový můj pokus zachytit to, co se odehrává…
kolem nás.
Zachovat to, co by se určitě nemělo ztratit.
Otec mi jednou dal starou minci
a řekl, že je z doby císaře Augusta.
A já znala z Bible příběh o tom, jak Ježíš ukázal učedníkům minci.
„Dejtež, co jest císařovo, císaři.“
Ano. A já…
Byla jsem přesvědčená o tom, že ta mince, kterou mám,
je ta samá, co Ježíš ukázal učedníkům.
Žasla jsem nad tím, že ji můžu držet v ruce.
Co se s tou mincí stalo?
Nosím ji.
Pro štěstí.
A funguje to?
Kdyby tisíc let…
mělo uběhnout za okamžik…
co by z nás zbylo?
Tohle.
A část vašich hodinek.
Svítilna.
Úlomky hrnečku.
Ale my dva bychom zmizeli do posledního kousku.
Poslouchejte.
Co to?
Ten letec umřel, že ano?
Ano, drahoušku.
Počkejte.
Rory neumře, že ne?
Omlouvám se.
Ne.
Ty taky neumřeš?
Paní Prettyová,
není vám dobře?
- Nedovedla byste mě do pokoje? - Ale ano, samozřejmě.
V pořádku?
Ano.
- Nemám zavolat doktora? - Ne. Jenom mě pálí žáha.
Paní Prettyová, není vám nic?
Je se mnou taková otrava.
Přinesla byste mi prosím trochu mléka?
- Ano. - Děkuji.
- Určitě? - Ano, děkuji.
Roberte, drahoušku!
Roberte.
Stalo se něco?
Roberte?
Vím, že je nemocná. Vím to. Nemůžu nic udělat.
Proč nemůžu nic udělat? Měl bych jí umět pomoct.
Vždyť ty jí ale pomáháš.
Ne, je to čím dál tím horší. Já to vidím.
Když umřel otec…
všichni říkali, že se musím postarat o matku.
Zklamal jsem.
Zklamal.
Roberte.
Každý občas zklame.
Každý den.
Jsou věci, které se nám nemůžou povést,
ať se snažíme sebevíc.
Vím, že tohle slyšet nechceš.
Jsem silnější, než si myslí.
Já vím.
Možná bys jí to měl ukázat.
Tak…
A teď tě doprovodím do domu, ano?
Pojď.
Myslím, že je čas jít na kutě. Pojď.
Podle všeho sem míří celý konvoj pisálků.
Už se mě ptal nějaký šprýmař ze Sunday Mirror,
jestli je ta loď stále schopná plavby.
Co bude s pokladem? To je teprve otázka.
- Německo vtrhlo do Polska… - Neviděl jste mou ženu?
…bombardovalo řadu měst.
Dnes odpoledne podepsal král na zasedání Královské rady rozkazy,
jimiž se završuje mobilizace námořnictva, pozemního vojska a letectva.
Král a královna prozatím zůstávají v Buckinghamském paláci.
A je to tady.
Královna navštívila ústředí ochrany před nálety.
Tohle mi právě přišlo.
Dopoledne se mám hlásit u RAF v Martleshamu.
Dnes bude šetření.
Mám zdravotní prohlídku. Nemůžu tam nejít, promiň.
V jídelně jsem pro hosty připravil pár fotografií.
Chci ti zcela jasně říct, že v žádném případě nesmíš umřít.
Myslím to naprosto vážně: nevystavuj se nebezpečí.
No… nevím, jestli budu mít na výběr.
Robert tě bude potřebovat.
Rozumíš mi?
Dobré jitro, Roberte.
- Dnes je velký den. - Chci vzít matku na projížďku lodí.
Myslím, že tahle loď nikam nepopluje. Je to jen udusaný písek.
Nic ji nedrží pohromadě, jen čas.
- Tam, kam pojedeme, to nevadí. - A kam pojedete?
Pojedete taky?
Když dostanu pozvání, tak ano.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Ty jsou pro mě?
Hledám svou ženu.
Vyřiďte jí, že se loučím.
Mobilizovali mě.
Ovšem.
Tak hodně štěstí.
Stuarte.
Tohle je pro tebe.
To je nádhera.
Lomax říká, že ho mobilizovali.
No… to…
Už musím jet. Sbohem.
Podle úředního telegramu byla dnes Varšava šestkrát bombardována.
V telegramu se uvádí, že prudké boje pokračují
po celé délce fronty.
To zase bude svinčík.
A je to tady. Slyšeli jste výsledky?
Jenom rychlou fotku.
Ustupte, prosím.
- Mám jet autem s vámi? - Ano.
Maynarde!
Maynarde? Dohlídnete na to, aby se má žena dostala do domu?
Doufám, že budu mít příležitost promluvit s vámi později.
- Paní Prettyová? - Paní Prettyová!
Je mi to moc líto.
Děkuji.
Tito lidé nebyli zuřiví válečníci.
Byli to…
Byli to kultivovaní lidé.
S neuvěřitelným uměleckým projevem.
Temný věk už není temný.
- To je asi sherry, že ano? - Nevím.
Máme to vypít hned, nebo bude přípitek?
Co dělají ostatní?
Artefakty, které zde byly objeveny, způsobily národní senzaci.
Už jistě všichni víte, že byly nalezeny v komoře na lodi,
na pohřební lodi z dubového dřeva.
Myslím, že je to ten největší a nejkrásnější poklad.
Je sedmadvacet metrů dlouhá, směřuje od východu k západu,
našel ji a vykopal pan Basil Brown.
- Basile! - Pane Browne!
Je mi to moc líto.
Myslel jsem, že budete s verdiktem spokojená.
Umíráme.
Umíráme a podléháme rozkladu.
Náš život není věčný.
S tím úplně nesouhlasím.
Od prvního otisku lidské ruky na stěně jeskyně
jsme součástí něčeho, co stále trvá.
Takže ve skutečnosti neumíráme.
Rory je sem dal ráno.
Úplně jsem na to zapomněla.
Posaďte se.
Vaše práce vám určitě dává mnoho,
ale to nestačí.
Život je velmi prchavý.
To jsem pochopila.
Některých okamžiků je třeba využít.
Výsledek už nemohl být lepší, paní Prettyová.
- Celý Suffolk je na vaší straně. - Ano.
Já vás viděl v jejím voze.
Nastínila vám své úmysly?
Ohledně dýchánku?
- Ohledně pokladu, člověče. - Aha.
Co má v plánu?
Snad budete souhlasit, že Ipswichské muzeum je ideální.
- Promluvíme si jindy. Omluvte mě. - Samozřejmě.
Věří vám.
Ať to nedává do Ipswiche.
Britské muzeum koupí všechno.
Hodnota je nevyčíslitelná, ale musí být rozumná.
Chcete, abych se za vás přimluvil já?
Nabídněte si citronový dort, pane Phillipsi. Je velmi osvěžující.
Děkuju za to, co jste řekla. Málem jsem provolávala slávu.
Syn si vašeho muže velmi oblíbil.
Basil ho má taky moc rád.
Možná by vás občas mohl navštívit.
Samozřejmě. Budeme rádi.
C. W. navrhuje, abychom se přesunuli na zábavu.
Já myslím, že bys měl jít… beze mě.
Takže… přijdeš později?
Já…
Asi ne.
Ne.
Každý z nás má svou vlastní cestu, že?
A viděla jsem tě, když jsi byl šťastný.
Jsi krásný.
Jsem šťastný s tebou.
Mohl bych se to naučit.
To by byla strašná škoda.
Stuarte! Máme počkat?
Půjdeme.
Jen běž.
Tak běž.
May,
místo nálezu se musí pro budoucnost zabezpečit,
aby se neznehodnocovalo, takže…
To je práce na další týden.
Pěkně se s tou starou holkou rozluč.
Dobře se o ni postarej.
Nechceš tady zůstat přes noc?
Uvidíme se příští týden.
Vystelu trup jutovou pytlovinou
a zakryju ji vrstvou větví,
abych loď ochránil před tíhou půdy.
Všechna půda musí zpátky na místo.
Vše bude, jak jsme to našli.
Poklad dám Britskému muzeu.
Jako dar.
Měl by být tam, kde ho může vidět nejvíc lidí.
Teprve jim to řeknu.
Chtěla jsem to říct vám.
No, to je… obrovitánský dar.
Nevím o tom, že by kdy někdo věnoval tak velký dar.
Zřejmě jsem první.
Také jsem panu Phillipsovi řekla, že očekávám, že se vám dostane uznání.
Děkuji.
Vyrovnejte kurs, pane Browne.
Rozumím.
Blížíme se k okraji atmosféry.
Vidíš to, máti?
Letíme do vesmíru.
Ano, vidím to. Kam máme namířeno?
Do Orionova pásu, vezeme královnu domů.
Kterou?
Tahle loď je její. Její lid dal za její dlouhou cestu její poklad.
A když loď přijela, byla královna smutná,
protože věděla, že všechny opustí.
A měla strach,
že se jim bez ní povede zle,
ale věděla, že musí letět za králem oblohou.
A tak se vydala na cestu.
Po Zemi a pak vzhůru do vesmíru.
Vesmír je moc zvláštní.
Čas tam nahoře funguje jinak
a 500 let může uběhnout, než bys řekl švec.
A královna shlédla na Zemi.
Viděla, že její syn vyrostl
a že je z něj vesmírný letec.
A věděla, že až se syn vypraví na první cestu ke hvězdám,
bude tam na něj čekat.
Dnes ráno britský velvyslanec v Berlíně
předal německé vládě poslední nótu,
v níž se oznamuje, že neoznámí-li nám Německo do jedenácté hodiny,
že je připraveno okamžitě stáhnout jednotky z Polska,
naše země budou ve válečném stavu.
Nyní vám musím sdělit,
že jsme žádné prohlášení v tomto smyslu nedostali,
a proto je tato země ve válečném stavu s Německem.
Umíte si představit,
jak jsem roztrpčený,
že můj dlouhý boj o dosažení míru byl neúspěšný.
Vláda vypracovala plány,
podle nichž bude národ moci pokračovat v práci
v době útrap a vypětí, jež nás možná čekají,
ale tyto plány vyžadují vaši pomoc.
Možná se zapojíte do služby u bojových jednotek
nebo jako dobrovolníci.
V tom případě se budete do služby hlásit podle obdržených pokynů.
Je životně důležité, abyste pokračovali ve své práci.
Bůh vám všem žehnej.
Poklad ze Sutton Hoo přečkal 2. světovou válku
bezpečně ukryt na jedné stanici londýnské podzemní dráhy.
Veřejnosti byl představen devět let po smrti Edith Prettyové.
Jméno Basila Browna nikdo nezmínil.
Jeho jedinečný přínos archeologii byl uznán až v nedávné minulosti.
Jeho jméno je uvedeno spolu se jménem Edith
ve stálé expozici Britského muzea.
PODLE ROMÁNU JOHNA PRESTONA
Překlad titulků: Miroslav Pošta